Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
DYRENES FARVER.
39
Saa snart den bliver foruroliget, klapper den Legemets For- og Bagende til Vejrs og for-
bliver i denne Stilling saa længe, den tror sig truet. Dens lange Ben sitrer da uroligt frem
og tilbage som paa en Edderkop, der svæver i sit Spind, og Hovedet og Brystet ligner
i Form ogsaa dette giftige Dyr. De bageste Kropringe tager sig derimod ud som en af
de stinkende Bladtæger, der heller ikke eftertragtes synderlig af Insektædere, og Tægens
Følere repræsenteres af det sidste Par ganske omdannede Vortefødder, der langsomt
svinges frem og tilbage i Luften.
FORKLÆDNING
(»Mimicry«)
Paa intet Omraade har Dyrenes Ydre spillet Naturforskeren saa mange Puds som paa
det, der bærer ovenstaaende Betegnelse, og næppe paa noget andet Felt har den sidste
Menneskealders biologiske Forskninger afsløret mere mystiske Gaader.
Ved Mimicry — en Betegnelse, der nu, i Lighed med f. Eks. Ordet Køkkenmøddinger,
har Borgerret i alle Sprog — förstaas den besynderlige Kendsgerning, at der i Dyreriget
findes Former, som i deres hele Ydre, undertiden indtil de mindste Enkeltheder, saa skuf-
fende ligner ganske andre, selv meget fjernt staaende Dyreformer, at det kun ved nær-
mere, grundig Undersøgelse er muligt at paavise, hvilken der er Originalen og hvilken
Kopien. Det er, som om Naturen midt i den strenge Kamp for Tilværelsen pludselig i
et overstadigt Lune fik det Indfald at iføre sig Karnevalskostume og drive Gæk ikke blot
med den alvorlige Videnskabsmand, men ogsaa med sine egne Skabninger. Et pudsigt
Eksempel herpaa meddeler den tyske Zoolog Fritz Muller i et Brev fra Brasilien: »En af
de interessanteste blandt vore Sommerfugle er Leptalis melita. Det er kun Hunnen af
denne Art, der efterligner en af vore almindelige hvide Pieridæ; men det gør den ogsaa
saa godt, at selv dens egen Mage ofte bliver narret. Adskillige Gange har jeg set Hannen
jage efter den kopierede Art, indtil den, efter at være kommen tæt hen til den og opdaget
sin Fejltagelse, pludselig vendte om.« — Saa nær til Ægteskabsbrudens farlige Grænse
kan Naturen drive sine lystige Karnevalsløjer!
Det var den engelske Naturforsker Bates, som under sit Ophold ved Amazonflodens
Bredder først løftede en Flig af Forklædningen og i en Afhandling om Amazondalens
Sommerfugle paaviste dens egentlige Nytte og gjorde dens Eksistens forstaaelig. Hvem
der især blev glad ved denne Afhandling, var Darwin, der i et Brev til Bates bJandt andet
skriver: »Jeg fryder mig over, at jeg sprang over hele dette Emne i »Oprindelsen«:!;; thi
jeg vilde nok have lavet en ordentlig Lobeskowes af det. De har stillet og løst et vanske-
ligt Problem overmaade klart og tydeligt.....Jeg har aldrig forstaaet den Ting saa klart
før; det er, som om man stod og saa paa nye Formers Skabelse«.
Bates paaviste i sin Afhandling, at inden for et Omraade, hvor f. Eks. en pragtfuld
Sommerfugl, Ithomia, sværmer om i store Skarer, findes ofte indblandet i disse en anden
Sommerfugl, tilhørende en ganske Linden Slægt, Leptalis, men lignende Ithomia saa nøj-
agtig i Vingeformens og i Tegningernes og Farvernes Detailler, at selv en saa skarpsynet
og mangeaarig Samler som Bates ofte blev narret, hvor godt han end passede paa. Først
* I de senere Udgaver af »Arternes Oprindelse« er det medtaget paa Basis af Bates’ og andres Under-
søgelser.