Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
UNIVERSETS UNDERE
230
TO HONNINGKIRTLER VED GRUNDEN AF ET
AKACIEBLAD.
DE »BELT’SKE LEGEMER« PAA AKACIENS SMAABLADE.
Med Honningen og med disse sroaa »Pærer« fodrer Planten
sine Myrevenner, der beskytter den.
dette, der er realiseret: Akacien har
udviklet en særlig Slags Torne, fyldte
med Myrenæring. Paa en eller anden
mærkelig Vis — sandsynlig gennem ned-
arvet Erfaring eller »Instinkt« — ved
Myrerne Besked hermed og giver sig til
at bore Hul foroven i den ene af hvert
Par Torne, netop stort nok til, at de kan
smutte igennem, hvorefter de udgnaver
og udhuler Tornens Indre. Ejendomme-
lig nok hæmmer denne Behandling ikke
Tornenes Udvikling, hvad man paa For-
haand skulde tro; tværtimod synes den
at fremskynde og forøge den. Den en-
gelske Forsker Belt, hvem vi skylder saa
mange Iagttagelser over Forholdet mel-
lem Planter og Myrer, dyrkede Bøffel-
horns-Akacier af Frø i Nicaraguas Skove,
hvor den nævnte Myreart ikke lever, og
fandt, at disse Akaciers Torne, der alt-
saa forblev uberørt af Myrer, ikke naa-
ede fuld Størrelse, men blev gule og tør-
rede ind til smaa Pigge. Hvor derimod
de omtalte Myrebesøg finder Sted, vokser
de ud og bliver tykkere ved deres Grund,
naar Myren har tømt deres Indre. Mel-
lem hvert Tornpar er der en Skillevæg,
som Myrerne imidlertid gennembryder,
saa at de kun behøver en og samme
Indgang og Udgang for at kunne færdes
i begge Tornene. I disse to Rum bygger
de nu Reder og opfostrer deres Yngel,
og i samme Øjeblik et skadeligt, blad-
ødelæggende Insekt sætter sin Fod paa
Planten, stormer Myrerne ud af deres
Boliger og gaar løs paa Fjenden, der
stikkes og drives paa Flugt, hvis det er
et større Dyr, eller, hvis det er mindre,
dræbes og ædes.
Nu er Forholdet imidlertid det, at den
søde Honningvædske kun udskilles af
Bladene, saa længe de er unge og spæde.
Naar de er bievne fuldt udviklede, stand-
ser denne Kirtelvirksomhed, og naar da
ogsaa Tornenes Indhold var fortæret,
maatte Myrerne paa en Akacie i nogen
Tid lade den ubeskyttet, medens de drog
bort for at samle Føde. Her vilde opstaa