Verdens Udviklingen
Forfatter: Vilhelm Rasmussen
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG
Sted: KØBENHAVN
Sider: 553
UDK: 5
KØBENHAVN
DET NORDISKE FORLAG
ERNST BOJESEN
1903-4
H. H. THIELES BOGTRYKKERI
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
DYREHAVEN
_________________________________________________
bindelse med Hjortene kvæler de de unge Træer i Op-
væksten. Vaarplanter saasom Anemoner, Smørblomst,
Kodriver o. m. fl. findes der saa godt som ingen af. Hjor-
tene æder dem. Græs er der meget lidt af. Bøgene giver
nemlig for meget Skygge. Kratskov er der heller ikke.
De unge Planter kan ikke komme op for Hjortene og
Bøgene. Ved de forenede Virkninger af Træernes Kroner
og Hjortenes Appetit er derfor Dyrehaven en aaben Skov
uden Krat, uden Foraarsblomster og uden Græs.
Bekræftelsen paa dette giver de Skove, der ligger uden-
for Dyrehaven langs Hegnet. Her er der en Underskov
med Hyld, Stikkelsbær, Hindbær, vild Ribs og Solbær
o. fl. Buske. Før Træernes Løvspring er der et Væld af
Anemoner. Smørblomst, Kodriver, Lungeurt, Skovmærke
og mange flere Foraarsblomster smykker Skovbunden.
Græsvækst er der lige saa lidt som i Dyrehavens Skov; ti
det forhindrer Træernes Løvtag.
»Indelukkerne« i Dyrehaven, □: indhegnede og be-
plantede Smaastykker, stadfæster ogsaa den Opfattelse, at
Organismerne kæmper med hinanden. I Indelukkerne
er Træerne ikke »klippede« for neden; og hist og her
kan man se en Anemone eller anden Vaarvækst, en første
Blænker, der snarest er kommen fra de omgivende Skove.
De forskellige Træer i Skoven er heller ikke fredsom-
melige overfor hinanden. Og det ser man et slaaende
Eksempel paa i Nærheden af Eremitagen. Ved den Vej,
der fører ned fra Slottet imod Taarbæk, staar der nemlig
en gammel Eg, der er haardt trængt af en langt yngre
Bog. Egene, der vokser hist og her i Dyrehaven, er Efter-
nølere fra en Tid, da Egen var langt mere fremtrædende
i vor Skovbestand end nu. Bøgene er derimod yngre,
plantede efterhaanden som Egene er gaaet ud eller hug-
get om. Maaske nogle af Bøgene i sin Tid selv har skaffet
sig Plads ved at rydde Egene af Vejen. Et saadant An-
greb er det, man kan se ved Eremitagen. Den unge Bøg
er uden Tvivl spiret ved Egens Rod; og da en ung Bøge-
plante kan taale nogen Skygge, har den kunnet vokse op
og er bleven et stort Træ. Saa nær er den groet op ad
480