Jorden Og Dens Naturforhold
En populær fremstilling af den fysiske geografi bearbejdet med særligt hensyn til danske forhold
Forfatter: F.C. Granzow
År: 1883
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 654
UDK: 551.4
Med 178 afbildninger og flere kort
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
Laacher-Sø.
237
højstammet Skov. Søen har intet synligt Tilløb og i tidligere Tid
heller intet Afløb, før Klosterets Abbed i det 12te Aarhundrede
lod grave et saadant for at hæmme Vandspejlets Stigen, der ofte
blev farlig for selve Klosteret, og dette Afløb driver nu en Mølle.
Vi have saaled.es her en Sø, der ikke har noget Tilløb, men kun
et Afløb; selv under den stærkeste Regn løber intet Vand i Søen,
da Træernes Løv og den løse Skovbund opfanger og tilbageholder
Regnen. De Skrænter, som vende mod Søen, udgjøre, Søens Bred
indbefattet, næppe det dobbelte af Søens Overflade og synes saa-
ledes fuldstændig ude af Stand til at kunne forsyne Søen blot med
det Vand, der gaar med til at erstatte Tabet ved Fordampning fra
Vandspejlet; men i Virkeligheden kommer slet intet Vand fra
Skraaningerne ud i Søen, det fordamper allerede fra selve Landet.
Vi vende os nu til Rhonens øvre Løb. Denne Flod bortfører
efter Forels mangeaarige Iagttagelser en Vandmængde, der er
dobbelt saa stor som Nedbøren i hele dens Vanclegn, helt bortset
fra den Vandmasse, som jo dog maa unddrages Flodens Omraade
ved Fordampning og paa anden Maade. Da nu imidlertid talrige
Undersøgelser fra Evropas forskjelligste Egne have fastslaaet den
Forudsætning, at alt Flodvand hidrører fra Nedbøren, have vi med
Hensyn til Rhones øvre Løb ikkun den Udvej at maatte se os om
efter et Tilskud, der under en anden Form kan tilføre Floden en
Del af Nedbøren. Dette Tilskud have vi i de atmosfæriske Vand-
dampes Fortætning mod de kolde Klippespidser og mod Alpernes
Sne og Isbræer.
Noget Tilsvarende lægge vi stadig Mærke til, naar vi bringe et
koldt Glas ind i varm, fugtig Luft; Vanddampene afsætte sig strax
paa Glassets Sider, Glasset slaa'r sig. Man har anstillet Forsøg i
denne Retning. Et Kar paa 7 Tommers Vidde blev fyldt med en
Blanding af Sne og Salt og derpaa en Time sat ud i fri Luft, som
ingenlunde var mættet med Vanddampe; efter Timens Forløb var
Karrets og Blandingens Vægt voxet med en Kvint, som altsaa hid-
rørte fra Fortætningen paa Karrets kolde Vægge.
Der kan altsaa ikke herske nogen Tvivl om, at Vanddampene
virkelig fortættes paa denne Maade, og dette er af største Betydning;
thi herved fjærnes de -enkelte Vanskeligheder, som kunde stille sig
mod Rigtigheden af vor Opfattelse om Kildernes Fremkomst.