Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
244
DE PALÆARKTISKE DYR.
den store Hasselmus (M. nitda), et smukt, lille Dyr omtrent paa Syvsoverens Størrelse,
rødbrunt paa Over-, hvidt paa Undersiden med en sort Ring om Øjet og en temmelig
lang, ikke busket Hale. Den sover Vintersøvn i hule Træer og lignende Steder og gør
sig bemærket dels ved at fortære mange modne og saftige Frugter, navnlig espalierede
Ferskener, Abrikoser o. I., dels ogsaa ved at ødelægge en stor Mængde Fugleæg og Unger.
Utrættelig afsøger det sit Revier efter Fuglereder, og kun de af disse, der er byggede paa
Jorden ude paa fri Mark, har Udsigt til at undgaa den. Alle andre skal den nok vide at
finde, hvad enten de har Plads i Træernes Grene, i Stammernes Huller, under Bygnin-
gernes Tage eller andre, tilsyneladende godt skjulte Steder. Og ve de Æg eller Unger,
der falder i dens Kløer. Ved sin ringe Størrelse undgaar den let Opmærksomheden, og
dens uskyldige Udseende gør, at Ugerningerne ikke let tilskrives den. Desuden beskytter
Mennesket den flere Steder i Frankrig ved af Hensyn til Fasanenerne at forfølge dens
værste Fjender, Kattene og Natrovfuglene. Som Følge heraf er den mange Steder tagen
saa stærkt til i Tal, at Smaafuglenes Eksistens er alvorlig truet, hvorfor man ogsaa har
foreslaaet at sætte en Præmie paa hvert dræbt Eksemplar. Henimod Foraarstide kan dens
Vinterhi let opspores og Dyret dræbes.
Endnu maa vi omtale et lille, med Syvsoverfamilien beslægtet Dyr, ikke fordi vi ved
noget særlig mærkeligt at berette om det, men fordi det tilhører vort Lands ikke meget
rige Pattedyrfauna. Det er Birke musen (Sminlhus betulinus), der i et og alt ligner en
lille, spidssnudet og langhalet Mus. Dens vigtigste Slægtsmærke til Adskillelse fra den
egentlige Musefamilie er, at den har 4 Kindtænder i hver Side af Overkæben, medens de
ægte Mus kun har 3. Den er et af de mindste Pattedyr, kun 6—7 Ctm. lang, men med
en Hale paa fra 7 til 10 Ctm. Farven er paa Oversiden rust- eller gulbrun, paa Undersiden
graalighvid. Langs ned ad Ryggen lige fra Issen til Haleroden løber en smal sort Stribe.
Birkemusen er funden gentagne Gange i forskellige Egne af Jylland, hvor den, som
Navnet siger, lever i Birkekrat, klatrende behændigt om i Buskene. Den sover rimeligvis
Vintersøvn, men man kender ikke videre til dens Liv. Den er talrigere til Stede i Rusland
og gennem hele Mellemsibirien.
Af de til den egentlige Musefamilie hørende Gnavere forekommer et stort Antal
Arter inden for det zoo-geografiske Omraade, vi for Tiden behandler. Men kun enkelte
kan siges at være saaledes knyttede til Skoven, at de kan kaldes virkelige Skovdyr. Flere
af dem er indvandrede og skylder Mennesket deres store Udbredelse.
Imidlertid maa de forandrede Forhold, under hvilke disse Smaadyr lever i kultiverede
Lande, tages i Betragtning, adskillige af dem giver os ved deres Levevis Grund til den
Formodning, at de oprindelig har levet i Skove, selv om de nu oftest træffes paa skov-
bare Marker og ved Menneskets Boliger. Særlig blandt Gnaverne findes stor Evne til at
indordne sig under de mest forskellige, fra de tilvante meget divergerende Livskaar.
En Museart skulde ifølge sit Navn, Skovmusen (Mus sylvaticus), antages at være et
udpræget Skovdyr. Den træffes ganske vist ogsaa hyppigst i Skove, men lever dog tillige
fjernt fra disse selv i ganske skovløse Egne, paa Anholt f. Eks. Men ogsaa Anholt har
engang været skovdækt, og at Dyret har kunnet holde sig der lige ned til vor Tid, viser
kun dets Perfektibilitet.
Skovmusen ligner meget den almindelige Husmus, men kendes dog let fra denne ved