Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
DIGESMUTTERNE.
353
land Bo i Krat langs Floder og Aaer. Ogsaa i Danmark er dens Rede truffen, men her ses
Blaakælken dog oftest, skønt ingenlunde almindeligt, paaEfteraarstrækket, derimod næsten
aldrig paa Foraarstrækket, hvorfor man antager, at den enten lægger dette langs Øster-
søens og den botniske Bugts Østside, eller at den tilbagelægger hele Vejen fra Østersøens
Sydkyst til Ynglestederne i Skandinavien uden Hvile.
Digesmutter (n. Skvetter) kaldes en lille Sangerslægt, af hvilke flere forekommer
i Norden. De er smaa, spinkelt byggede, med fine, høje Ben, tyndt og lige Næb, lange
Vinger og temmelig kort Hale. Vimse og geskæftige er de alle, altid paa Færde ud og ind
mellem Sten, Græstuer, Krat o. s. v. for at samle Insekter og andre Smaadyr. Skovfugle
er de ikke, om end enkelte Arter holder til i Krat og mindre Skove. Derimod er de Træk-
fugle, og Hannerne bærer en fra Hunnernes forskellig og smukkere Dragt.
Den gr aa Digesmutte, n. Stenskvetten, ogsaa kaldet Stendulp eller Stensmæt
(Saxtcola oenanthe), yngler ikke blot i hele den palæarktiske Region, men ogsaa i Nord-
amerika og Grønland. Hos os kaldes den almindeligt Stenpikkeren og træffes navnlig i
tørre og stenede Egne, saaledes i Mæng-
de paa Hederne, hvor man ser den fær-
des muntert hoppende og kvidrende
paa Vejene og i Lyngen. Synderlig
Stads er der ikke ved dens Sang, men
den smukke lille Fugl bidrager dog til
at oplive mange triste Landskaber. Re-
den findes anbragt i Stenhobe, ved Vej-
grøfter, i Diger o. 1. Steder.
Brunstrubet D i g e s m u 11 e eller
Bynkefugl, n. Buskskvetten (5. rubetra),
er mindre og ikke saa vidt udbredt, idet
den er indskrænket til en Del af Europa
og Vestasien. I Skandinavien er den al-
Fig. 188. Fuglekonge.
mindelig uden for de nordligste Dele, i Danmark ligesaa. Den holder sig til mere fugtige,
lavtliggende Strøg med spredte Buske. En tredie Art, den sortstru bede Digesmutte
(S. rubecola), er truffen et Par Gange i Danmark, men hører ellers hjemme sydligere i
Europa.
Fuglekongen (Regulus cristatiis) er vor mindste nordiske Fugleart, kun c. 9,6 Ctm.
lang. Lige saa lille den er, lige saa nydelig er den med sin gule, af sort indrammede Isse,
sin olivengrønne Ryg og lysegraa Underside. Den træffes ynglende i det nordlige Europa
og Asien, medens den Syd paa afløses af en anden, endnu lidt mindre Art, den rød-
toppe de Fuglekonge (R. igniccipillus), der enkelte Gange er truffen hos os.
I Skandinaviens Naaleskove hører fuglekongen hele Aaret rundt til de almindeligste
1 ugle. Thi skønt mange tlækker mod Syd, overvintrer dog altid et stort Antal, mange
Gange kun for at fryse ihjel i streng Frost. Ogsaa paa Trækket omkommer ofte Hærskarer,
saa det er mærkeligt, at Arten kan vedblive at være saa talrig. I vore Skove ses ofte Fugle-
kongens Rede, en næsten kugleformet, men dog i Toppen aaben, af Lav, Mos og Smaa-
fjer sammenflettet, ved Insektspind til Spidsen af Grangrene ophængt, smuk og kunstig
Bo. De talrige Unger, indtil 10 i eet Kuld, fodres med, og de ældre Fugle lever af Insekter;
Vor Klodes Dyr.
7 43