Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
DE PALÆARKTISKE DYR.
Fig. 221. Løvfrø.
408
ud af Glasset, gaar de paa Fluejagt rundt om i Stuen og søger at gemme sig i en Krog,
men de vender dog som oftest af egen Drift tilbage til deres vante Bo.
Ogsaa af Halepadderne tilbringer enkelte Arter største Delen af Livet paa Land, saa-
ledes Landsalamanderen (Salamandra maculosa), der bebor Mellem- og Sydeuropa
samt Nordvestafrika; i Norden forekommer den ikke. Den er plumpere bygget end vore
Vandsalamandre, fra hvilke den navnlig skiller sig ved det store Hoved og den trinde
Hale uden Svømmebræmme. Benene er korte, Forpoterne har 4, Bagpoterne 5 vel adskilte
Tæer, og den nøgne Hud er forsynet med mange Kirtler, af hvilke navnlig nogle bag
Ørene er store og fremtrædende. De afsondrer en
ætsende Vædske, der afholder de fleste, ja maaske
alle Dyr fra at forgribe sig paa dem, og som ind-
virker ligefrem giftigt og dræbende navnlig paa
Fugle, naar den indbringes i deres Blod eller For-
døjelseskanal. Griber man dem ublidt, sprøjter
de denne mælkelignende Saft ud af Halskirtlerne
med temmelig stor
Kraft.
Landsalamande-
ren bliver indtil 14
Ctm. lang og er
smukt fløjlssort med
store, skinnende
guldgule Pletter, der
hen langs Ryg og
Hale er ordnede i to
Længderækker. Man
har tænkt sig,at disse
dens afstikkende Far-
ver maa opfattes som
»Advarselsfarver«
(se Indledningen).
Det er vel værd at
lægge Mærke til, at
netop gult og sort
saa ofte mærker de Dyr, som er udrustede med et eller andet passivt eller aktivt Forsvars-
middel, der gør dem lidet attraaværdige som Bytte for Rovdyr. Det synes næsten, som
om de to, mod hinanden saa grelt staaende Farver er særlig udvalgte til Skilt for de Dyr,
der helst ikke maa røres af andre. Dette har den Fordel, at unge Rovdyr lettere lærer,
hvilke Dyr de skal sky, end om disse var iklædte mange, skiftende Farver.
Landsalamandrene holder sig gerne til fugtige, skyggefulde Steder i Skove og mellem
Klipper. Her har de deres Tilflugtssteder under Trærødder eller Sten og i Jordhuller, som
de kun forlader, naar Vejrforholdene tiltaler dem, og i hvilke de tilbringer Vinteren so-
vende. Deres Bevægelser er langsomme og plumpe; de kryber sindigt frem under Side-
bugtninger'af Legeniet og er derfor henviste til at søge Næring mellem Snegle, Orme,