Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
DYRENES FARVER.
41
vaaben, som Hvepse og Bier, behøver ikke at forklæde sig; men hos dem finder der da
heller ikke nogen Efterligning Sted, hvorimod de selv i høj Grad er Genstand for en
saadan.
Støttet paa egne og mange andres Erfaringer har Wallace formuleret de Betingelser,
under hvilke Mimicry kan forekomme, saaledes:
1. De efterlignende Arter lever i samme Distrikt som de efterlignede.
2. Efterlignerne er altid mere eller mindre forsvarsløse.
3. Individernes Antal er altid mindst hos Efterlignerne.
4. Efterlignerne afviger fra Hovedmassen af deres Slægtninge.
5. Hvor minutiøs Efterligningen end er, er den altid kun udvendig synlig og ram-
mer aldrig de indre Karakterer, der ikke influerer paa det ydre.
Endvidere gør Wallace opmærksom paa den Kendsgerning, at Hunnerne langt hyp-
pigere end Hannerne benytter Forklædningen og Forstillelsens Midler. Dette være ikke
sagt for at krænke det kvindelige Køn! Det er simpelt hen et meget nyttigt og værdifuldt
Bidrag til Slægtens Opretholdelse, idet Hunnerne er langt mere udsatte for Fjendens Ef-
terstræbelser end Hannerne, dels under deres Drægtighedstilstand, da de flyver tungere,
dels imedens de under Æglægningen sidder paa Bladene. (Analogt hermed er det, at vi
ogsaa hos Fuglene altid finder de bedst beskyttende Farvetegninger hos Hunnerne; dem
gælder det jo først og fremmest om at skjule under Rugningen.)
Hidtil har vi kun omtalt Forklædning mellem Arter af en og samme Orden; men der
findes i Naturen mange Eksempler paa, at Efterligningen kan strække sig saa langt ud
over Slægtskabets Grænser, at Dyr, der hører til helt forskellige Ordener, ja endog
staar i forskellige Klasser, kan kopiere hinanden, saaledes at de kopierende Former
mister al ydre Lighed ikke blot med den Slægt, men med hele den Orden, hvortil de hører.
Det er især de godt bevæbnede Hvepse og Bier, der er eftertragtede som Genstand for
Efterligning, blandt andet af Sommerfugle, og forskellige danske Sommerfugles Arts-
navne, som apiformis, vespiforme o. s. v. (»bilignende«, »hvepselignende«.), viser, hvorledes
man, længe før Problemet Mimicry kendtes, havde Øje for denne ydre Lighed; kun for-
stod man dengang ikke Fænomenets dybere Betydning og Oprindelse.
At en Sommerfugl kan forklæde sig som en Hveps synes vanskeligt; men allerede
det, at Vingerne er smalle og uden »Støv«, saa at de bliver gennemsigtige med tydelige
Ribber, er et stort Skridt derhenimod. Og her møder der os en interessant Omstændig-
hed, som bidrager meget til at kaste Lys over Mimicry’ens Opstaaen: Naar saadanne
Sommerfugle bryder ud af Puppehylstret, er deres Vinger nemlig ikke glasklare, men
som andre Sommerfugles dækkede med Støv; ved den første Flyvetur gaar dette af. Som
vi siden vil faa at se, har vi heri en smuk Bekræftelse paa, at disse Sommerfugle ned-
stammer fra oprindelig støvbeklædte Former: Det enkelte Individ afspejler under sin
egen Udviklingshistorie Faser af hele Artens Udvikling.
Den engelske Biolog Poulton, der har anstil]et mange Forsøg over Betydningen af
Dyrenes Advarsels- og Forklædningsdragter, rakte engang en af disse bilignende Som-
merfugle, Sphecici bembeciformis, ind til et Firben for at se, hvilken Virkning Forklædnin-
gen havde. Firbenet blev straks højlig forskrækket og undersøgte Sommerfuglen meget
nøje og forsigtigt, først paa længere Afstand, saa nærmere, saa at det kunde beføle den
med Tungespidsen. Derved opdagede den, at Kroppen var blød og laadden og ikke haard
Vor Klodes Dyr. 4