Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
SVALERNE.
707
Forstues valen, n. Hussvalen (Hirundo rustica), er den største af vore Svalearter og
let kendelig ved sin brunrøde Pande og Strube, sin sorte Overgump, brunplettede Hale,
hvis yderste to Styrefjer er meget lange og smalle, og nøgne Fødder. Den er udbredt over
hele Europa og det vestlige Mellemasien, og hvis de østasiatiske og nordamerikanske, nær-
staaende Former regnes for kun at være Underarter, er den circumpolar. I Norden træffes
den ynglen de overalt lige op til Nordkaps nærmeste Nærhed. Dens Rede, der er fast op-
muret af Ler eller Mudder, fæstnet med Spyt og blandet med Straa, anbringes i et Udhus,
en Stald, en Port, under en Bro o. 1. Steder, paa en Bjælke eller en Markant og næsten
altid dækket oventil. Den har Form som en Fjerdedel af en Hul kugle og er udforet med
Fjer, Græsstraa o. 1. Æggene, der er hvide med røde Pletter og 5—6 i Tal, ruges alene af
Hunnen, men Hannen hjælper til med at made Ungerne, endog en Tid lang, efter at de
har forladt Reden.
Forstuesvalen kommer til Norden lidt før eller lidt efter Majdag og er almindelig ude
paa Landet. Den flyver aldeles glimrende, lavt henimod og i Regn, højt i godt Vejr, sim-
pelt hen fordi den opsøger de Luftlag, der til enhver Tid er rigest paa Insekter af den
Slags, den er henvist til at leve af. Den gaar daarligt og ses derfor sjældent paa Jorden,
undtagen naar den er i Færd med at samle Redeemner ved Lergrave og Vandpytter; helst
sidder den, ofte livligt kvidrende, paa Murkanter, Telefon- og Telegraftraade o. 1. Hen paa
Efteraaret samles den i større og større Flokke, der holder til ved Søer og Moser, hvor de
sover Natten bort i Sivene, og i Slutningen af September, undertiden dog ogsaa senere,
langt ind i Oktober, drager den mod Syden, ril det indre Afrika og Indien, i umaadelige
Skarer, der flyver om Natten. Det, at den inden sin Afrejse samler sig i Nærheden af
ferske Vande, har givet Anledning til den taabelige Snak, at den skulde ligge i Dvale Vin-
teren igennem i Mudderet paa Bunden af Søer og Moser. Hver den, der kender det mind-
ste til Fugle og deres Konstitution, vil let forstås, hvor umuligt sligt er.
By s valen, n. Tagsvalen (H. urbica), er mindre og mangler de lange Yderfjer i Halen
ligesom ogsaa det brune paa Hoved og Hals. Desuden er dens Overgump hvid og dens
Fødder befjerede helt ud paa Tæerne. Den kommer noget senere og rejser noget før end
Forstuesvalen, har Udbredelse i Europa fælles med denne og forekommer ogsaa i det vest-
lige Asien. Den er talrigere end denne i det yderste Norden, i Finmarken og Lapland, og
bygger der og andetsteds Rede kolonivis paa Klippevægge, medens den hos os og i andre
stærkt beboede Egne næsten altid vælger Bygningernes ydre Mure til Redeplads. Rederne
er formede som en halv eller kvart Hulkugle og klistrede fast, paa en Mur, i et Hjørne
under en Gesims, Tagrende e. I., saaledes at de er lukkede foroven med Indgangshul paa
Siden. Æggene er hvide og ruges af begge Forældrene. I øvrigt ligner de to Arter hin-
anden i Levevis og Optræden, kun kan det bemærkes, at Bysvalen aldrig flyver lavt, men
altid højt i Regnvejr, og at den synger og kvi dr er mindre melodisk end Forstuesvalen.
Hos os er Svalerne fredede, men i Syden gaar heller ikke de fri for det afskyelige
Massemyrderi, der navnlig i Italien drives paa alle Slags Smaafugle, som der i Tusindvis
bringes til Torvs for at sælges som Vildt. Bl. a. fanges de paa barbarisk Vis paa smaa
Fiskekroge agnede med et Insekt eller en lille Fjer.
Ogsaa en Klippebo blandt Skrigefuglene har fulgt Mennesket ud over Lavlandene,
nemlig Mursvalen, 11. Taarnsvalen (Cypselus apus). Den ligner en stor, sort Svale med
hvid Strube og fører i alt væsentligt Svalernes Liv. Europa og Asien til Øst for Baikalsøen