Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
78
VOR KLODES DYR.
Ligesom man, skønt vor Klode udgør et Hele, taler om »Verdensdele« og derved
forstaar visse geografiske Enheder, saaledes har man ud fra et zoologisk-geografisk Syns-
punkt delt Jorden i en Gruppe Dyre regio ner, hvis indbyrdes Grænser vel paa mange
Omraader glider jævnt over i hinanden, men som dog hver for sig udgør en karakteri-
stisk Enhed med sit ejendommelige Præg. Støttet paa den sidste Menneskealders og frem-
for alt paa Wallace’s grundlæggende Studier paa dette Omraade er de fleste Forskere
enige om at opstille følgende Gruppering, som, med en enkelt Undtagelse (idet den gamle
og den nye Verdens arktiske Dyr vil blive behandlede under et), vil danne Rammen for
dette Værks Skildring af vor Klodes Dyr*.
1. Den palæarktiske Region er den mest udstrakte af alle, idet den omfatter
Europa, Nordafrika indtil Saharas Ørkenbælte samt hele Nord- og M e 11 e m a s i e n.
Skønt den saaledes strækker sig fra Azorerne i Vest til Japans Ørige i Øst, det vil sige
næsten den halve Jord rundt, udgør denne uhyre Region dog en zoologisk Enhed. Paa
hele Bæltet fra Storbritannien indtil Stillehavet er de fleste Slægter de samme; først naar
vi kommer til Middelhavslandene, til Kina og Japan og til Centralasiens Højsletter og
vide Ørken- og Steppeflader, møder vi ved Siden af de kendte Former mange fremmed-
artede, — dels særlige Tilpasninger til Naturforholdene der, dels Grænsebeboere eller
nære Slægtninge af de tilstødende Dyreregioners Fauna.
2. Syd for en Grænse, dannet af Erans østlige Randbjærge, Himalayakæden og en
bugtet Linie herfra ud til Stillehavet omtrent ved Shanghaj, følger den orientalske
eller indiske Region, der omfatter For- og Bagindien, Sydkina og de fleste ostindi-
ske Øer. Skønt forholdsvis ringe i Udstrækning, besidder denne skovrige, saa godt som
udelukkende tropiske Region en rig og mangfoldig Fauna.
3. Mest ejendommelig af alle er den australske Region, hvis Fauna til Dels har
bevaret et forunderlig antikt Præg, mindende om svundne Jordperioders Liv. Foruden
selve Australlandet omfatter denne Region de østligste ostindiske Øer og Ny-Guinea,
Ny-Zealand og hele det polynesiske Arkipel.
4. Den ætiopiske Region indbefatter de tropiske og sydlig tempererede Dele
af Afrika, Madagaskar og den sydlige Halvdel af Arabien. En Rigdom af store Pattedyr-
former karakteriserer saavel dens Skov- som Steppeegne.
Tilbage staar Amerika, der maa deles i to Regioner:
5. Den neotropiske, omfattende Syd- og Mellemamerika med Vestindien — samt
6. Den nearktiske, d. v. s. Strækningerne Nord for Mexiko og den mexikanske
Havbugt.
* For Havets Regioner vil der først blive gjort Rede i Afsnittet om Havets Dyreliv.
Til Indledningen er særlig benyttet følgende Litteratur, hvortil yderligere henvises:
Charles Darwin: Om Arternes Oprindelse. — G. Romanes: Darwin and after Darwin. I. — A. Wal-
lace: Darwinism. — A.Wallace: The geographical distribution of animals. I. — W. Haacke: Die Schöpfung
der Tierwelt. —W. Marshall: Die Tiefsee und ihr Leben. — Poulton: The colours of animals. — R. S. Bergh:
Forelæsninger over den almindelige Udviklingshistorie. —J. O. Bøving-Petersen: Skabelse eller Udvikling?
(Studentersamfundets Smaaskrifter.)