Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
SPRØJTEFISKEN ELLER »SKYTTEN« 195
SPRØJTEFISKEN ELLER „SKYTTEN"
AT der er Fisk, som »flyver« i Luften, og Fisk, som »klatrer« paa Træer, kan
nok vække Forundring; men mere endnu forrykkes Begrebet Fisk, naar vi
hører, at der indenfor denne Dyreklasse findes en Art, der driver virkelig Jagtsport
og kan skyde til Maals med en Sikkerhed, som mangen en Fugleskydningsdeltager
kunde ønske sig. Skytten blandt Fiskene har tilmed den Fordel fremfor den to-
benede Jæger, at dens Ammunition er ubegrænset, og at den blot behøver at aabne
Munden for at lade sin Bøsse.
Jagtbyttet er Fluer og andre Smaainsekter, der, bedst som de sidder og soler
sig paa et Blad, en Meter eller halvanden over Vandfladen, rammes af en fin
Straale, styrter fortumlede, hovedkulds ned — og i næste Nu nappes af den listige
Jæger.
Vi maa til Orientens Vidunderlande for at træffe denne mærkelige Fisk — til
Bagindien og de ostindiske øer, i hvis ferske Vande den udfolder sin Jagtfærdig-
hed. Selv tilhører den Skælfinnefiskenes Familie, hvis Hjem ellers er de tropiske
Haves Koralrev, og hvis Medlemmer er berømte for deres straalende Farvepragt
og zoologisk kendetegnede ved Skælbeklædningens Fortsættelse ud paa de upar-
rede Finner. Sammenlignet med sine Frænder bærer Sprøjtefisken en meget be-
skeden, graagrøn Dragt, og da den desuden kun bliver en Snes Centimeter lang
og har ret almindelig Fiskeform, er der i dens Ydre absolut intet paafaldende.
Naar den alligevel nyder og i lange Tider har nydt den tvivlsomme Glæde at være
en af Javas og Bagindiens mest yndede Akvariefisk, kan den udelukkende takke
sin Jægerfærdighed herfor. Det har altid moret Malayerne at se den »skyde«, og
det er egentlig mærkeligt, at de europæiske Forretninger med eksotiske Akvarie-
fisk endnu ikke synes at have skænket en saa interessant og fornøjelig Art synder-
lig Opmærksomhed.
Anderledes paa Java, hvor man, efter en paa Iagttagelser støttet Beskrivelse,
holder den i smaa Bassiner, »i hvis Midte en Stok rager omtrent 60 cm op over
Vandet. Paa Stokken er der Trætappe, hvorpaa de til Næring tjenende Insekter
let kan anbringes. Snart efter at dette er sket, viser de smaa Fisk sig, svømmer
først rundt om Stokken og kommer da op til Overfladen, bliver rolig staaende
paa samme Sted, fæstner en Tid lang Blikket paa Insektet, sprøjter pludselig nogle
Vanddraaber efter det, slynger det ned, hvis Straalen ramte, og sluger det. . . Ved
Udsprøjtningen høres en Lyd som fra smaa Vandsprøjter. Den Sikkerhed, hvor-
med de sender Vandstraalen mod deres Offer, er beundringsværdig«. En europæisk
Iagttager, der selv havde Sprøjtefisk i Akvarium, meddeler endog, at det skete
»uden nogensinde at forfejle Maalet«. Hvorledes selve Sprøjtningen eller »Skyd-
ningen« egentlig foregaar, er endnu ikke opklaret; kun saa meget er set, at Mun-
den lukkes, og Kæben skydes frem som ved »Underbid«, naar Vandpistolen skal
fyres af.
At Sprøjtefisken ikke udelukkende lever af sin Jagt paa Landinsekter, men vist
hovedsagelig ernærer sig paa almindelig fiskeborgerlig Vis ved at snappe mindre
Fisk og de Smaadyr, der færdes i dens eget Element, er bl. a. godtgjort ved Under-
søgelser af dens Maveindhold. Dens aparte Brug af Vandbøsse synes da nærmest
at være Udslag af en Slags Sportstrang — en Jagt, der drives for Jagtens egen
Skyld og ikke som et nødvendigt Middel til at tjene Føden. At der ved Sporten nu
og da vanker en lille, lækker Dessert eller et Mellemmaaltid før det solidere
25*