Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
»DEN HUNDREDAARIGE« AGAVE
215
Ejendommeligst er dog Agavens Voksemaade, med den i Planteverdenen ene-
staaende Modsætning mellem Bladenes og Blomsterstandens Væksthastighed. Me-
dens der hvert Aar kun føjes et Par eller nogle ganske faa nye Blade til den gamle
Roset, som derfor kun meget langsomt tiltager i Vækst, skyder, efter en Aarræk-
kes Forløb, i Løbet af et Par Uger en blomsterbærende Stængel 10—12 Meter til
Vejrs fra Bladrosettens Midte, forgrenende sig som en mægtig Kandelaber, hvis
Lys er de Tusinder af honningduftende Blomsterklokker, der tindrer gyldent mod
Sydens blaa Luft.
Saa længe kan Blomstringen lade vente paa sig, at den europæisk-meksikanske
Art endog har faaet Navnet »den hundredaarige Agave«. Betegner dette end en
Overdrivelse, kender man dog fra Drivhuse — bl. a. fra Københavns tidligere bo-
taniske Have ved Charlottenborg i 1836 — Eksempler paa, at der er henrundet
60 Aar, forinden Agaven satte Blomster — i det anførte Tilfælde over 3000 paa en
forholdsvis lav, kun 6 Meter høj Stængel, der bar 23 Grene. Men naar saa endelig
Blomstringens store Stund nærmer sig, vaagner Agaven efter aarelang, tung Dvale
pludselig op til en Kraftudfoldelse saa intensiv og overraskende som hos ingen
anden Plante. Saftspændt og grøderig skyder Blomsterkandelaberen knejsende til
Vejrs, udfoldende sig i al sin dekorative Pragt. Herligheden, der lod saa længe
vente paa sig, varer dog selv kun kort. Snart visner ikke blot Blomsterstanden,
men hele den store Bladroset skrumper sammen, gulnes og dør. Modsætningen
mellem blomstrende Livskraft og brat Forgængelighed, mellem majestætisk Vælde
og hjælpeløs Ødelæggelse træder intet Sted i den organiske Natur mere skarpt og
grelt frem. Allerede de gamle indianske Kulturfolk var da ogsaa grebne deraf og
tillagde Agaven symbolsk, religiøs Betydning.
For Symboliken glemte dog hverken Fortiden eller Nutiden Agavens praktiske
Værdi som vinproducerende Plante. Og endnu som i fordums Dage udvinder Meksi-
kanerne af den deres nationale Vin, »Pulque«. Kort forinden Blomstringen, naar
Saftstrømmene skal til at stige op i det »Hjærteskud«, der sidder i Bladrosettens
Midte, skæres dets Endeknop af, og der udhules en bægerformig Grube, hvori en
sød Saft strømmer ud. Planten »tappes« nu daglig, og ved Henstand og Gæring
bliver Saften efterhaanden til en let Vin, der minder om Cider, eller den faar Lov
at gære videre og omdannes til den stærke Brændevin, som Meksikanerne kalder
»Maguey«, og hvorefter »den hundredaarige Agave« ofte simpelthen kaldes,»Ma-
guey-«, d. v. s. Brændevins-Agaven. Et Navn, der jo ikke lyder fuldt saa poetisk
og ærværdigt som »den hundredaarige«!
DYR, DER VOKSER BAGLÆNS
NATUREN er rig paa Modsigelser, virkelige eller blot tilsyneladende; og saa-
ledes møder ogsaa vore Forestillinger om Vækst undertiden mærkelige Af-
vigelser fra de almindelig gældende Love. Aalelarvernes aftagende Størrelse, naar
de forvandles til Glasaal, er eet Eksempel; den her afbildede sydamerikanske Frø
et andet; og der kunde anføres adskillige flere.
At Aalene forlader de ferske Vande og drager ud paa de store Havdybder, naar
de bliver voksne, og Forplantningstiden nærmer sig, er jo nu en almindelig kendt
Sag. At de dør, naar de har gydt deres Æg derude paa Dybet, maa vi gaa ud fra,
eftersom ingen Aal nogensinde er vendt tilbage fra sin Forplantningsfærd. Ungerne,