Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
216
UNIVERSETS UNDERE
AALENS FORVANDLING.
Den bladfoi-mig'e Aalelarve, Leptocephalus, omdannes til en trind »Glasaal«, der
er betydelig- mindre end Larven.
der allerede er forældreløse, naar de kommer til Verden, ligner fra først af slet
ikke Aal og blev da ogsaa tidligere antagne for en særlig Fiskeslægt, som man
kaldte Leptocephalus. Som vort Billedeviser, er de sammentrykte og bladformige;
deres Legeme er gennemsigtigt, deres Blod farveløst — alt sammen Tilpasninger
til et pelagisk Liv i Atlanterhavets aabne Vande. Men herude lever disse mærke-
lige Larver jo kun en Tid. Efterhaanden nærmer de sig Vesteuropas Kyster og
undergaar samtidig den For-
andring i Form og Levevis,
hvorved de forvandles til de
bekendte smaa »Glasaal«.
Medens denne Omdannelse
staar paa, tager de ingen
Føde til sig og maa tære paa
deres eget Legeme, som da
ogsaa er stærkt forkortet og
formindsket, naar Forvand-
lingen til en trind Glasaal
har fundet Sted, saaledes
som den nederste Figur i
Billedrækken viser.
I tætte Skarer nærmer
disse smaa »Aalefaringer«
sig nu Frankrigs, Irlands og
Englands Kyster og søger ind
i de tragtformige Flodmun-
dinger, f. Eks. Severns, hvor
et storslaaet Fiskeri efter
dem finder Sted, og hvorfra
nu aarlig Millioner hentes
til Tyskland og Hundredtu-
sinder til Danmark for at
gøre de ferske Vandes Aale-
bestand rigere, end den bli-
ver det ved naturlig Indvan-
dring alene. Glasaalene har
mange Forfølgere under de-
res lange Rejse fra Atlanter-
havet til f. Eks. Østersøen,
deres Rækker, inden de naar
og det er derfor ikke saa sært, at det tynder ud i
frem. Alligevel er det jo store Skarer, der hvert Foraar sætter ind paa Kysterne
og op ad Vandløbene, hvor de ofte paa vidunderlig Vis evner at klare alle For-
hindringer, indtil deres Langfart omsider naar sin foreløbige Afslutning i en eller
anden Sø eller Mølledam. Her vokser de sig store, indtil den Dag kommer, da
Driften mod Havet vaagner og ikke lader dem i Ro, før de igen har naaet Oceanet,
og deres Livs Kredsløb fra Vuggen til Graven er fuldbyrdet.
------Betegner den helt spæde Glasaal en Tilbagegang i Størrelse ved Siden af
det forudgaaende Larvetrin, saa er denne Tilbagegang dog forholdsvis ringe, sam-
menlignet med, hvad en sydamerikansk Frø, Pseudis paradoxa, viser os. Og