Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
ET STYKKE KULS HISTORIE
længe Tørv er tilgængelig for Luftens Ind-
virkning. Hvis derimod f. Eks. Irlands
Moser dækkedes, først af Hav og senere
af en Række Havaflejringer som Sand,
Ler o. s. v., vilde de i kommende Tider
kunne blive rige Kullejer.
Nutidens Tørvemosevegetation, der
saaledes er Grundlaget for Fremtidens
Kul, er imidlertid meget forskellig fra de
gamle Kultidsskoves Plantevækst. For-
gæves søger vi i denne efter vore kendte
Træer og Blomster. Smukke Blomster-
kroner eksisterede i det hele taget ikke,
og Datidens Insekter havde følgelig ikke
»lært« at tillokkes af straalende Farver
og atgøreTjenestesomBlomsterbestøvere.
De nærmeste Slægtninge af vore Skov-
træer var nogle koglebærende Naaletræer,
men Flertallet af hine henfarne Tiders
store Træer svandt i de paafølgende Tids-
rum ind til de ubetydelige Dværge, vi
kender fra vore Enges Padderokker og
253
BREGNEBLADE FRA KULTIDEN.
vore Heders og Fjeldes smaa, krybende Ulvefødder. Disse Vækster og mange Slags
Mosser og bregneagtige Planter udgjorde de kuldannende Skoves Hovedbestand.
Nutidens Ulvefødder minder i Bygning slaaende om Kulperiodens, men rigtignok
med den Forskel, at disse dannede kæm-
pemæssige Træer, der blev 30—40 Meter
høje. Ligesom de nulevende Slægter for-
merede de sig ved smaa, lette Sporer, der
ofte maa have staaet som tætte Støvskyer
over de mægtige Skove og undertiden har
lejret sig i tykke Dynger paa Skovbunden.
Vi ser det deraf, at nogle af de aller bed-
ste Kulsorter næsten udelukkende bestaar
af Sporehuse og mikroskopisk smaa Spore-
celler.
Ikke blot Ulvefødderne var kæmpe-
mæssige Træer: Padderokkerne knejsede
med indtil 30 Meter høje Stammer, der i
Ydre kunde minde om Granens, men var
hule, ganske som Stængelen er det hos
Nutidens Smaaformer. Ogsaa Mosserne
og Bregnerne var anselige Urskovstræer
— for ikke at tale om Jordens ældste blom-
sterbærende Planteslaegt, Cordaites, der
dannede 40 Meter høje, naaletræagtige
Stammer.
Hvor alle disse Plantemasser er bievne
MIKROSKOPISK TVÆRSNIT GENNEM STÆNGELEN AF
EN STENKULSPLANTE (SPHENOPHYLLUM).