Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
UNIVERSETS UNDERE
252
BREGNEBLADE FRA KULTIDEN.
lene selv kun en meget ubetydelig Del. I
Sydwales er der kulførende Lag, som er
4000 Meter tykke, men hvis Kullag tilsam-
men kun giver en Tykkelse af 40 Meter, for-
delt paa henved 80 tynde Lag. Hele den øv-
rige Jordmasse mellem Kullene er Lerskifere
og Sandsten, hvilket i høj Grad baade for-
dyrer og vanskeliggør Minedriften. Er et
Kullag ikke mindst 30 Centimeter tykt, be-
taler det sig som Regel ikke at udvinde det,
og mange af de bedste Kullag er næppe me-
tertykke. Man vil derfor forstaa, hvor ube-
tydelig deres Masse er, sammenlignet med
hele den kulførende Formations Mægtighed.
Men hvorfor er Kullagene da saa tynde?
Ja, dette Spørgsmaal rummer netop hele
Problemet om deres Oprindelse. Kul er et
fortættet Produkt af mange Aarrækkers
Skovvækst i fjerne, længst svundne Perioder.
Hvis den største og yppigste af alle nu eksisterende Skove pludselig blev sat under
Vand og kunde bundfældes som Kul, vilde Resultatet blive et Kullag, saa ringe, at
det end ikke vilde lønne sig at bearbejde det. Dets Tykkelse vilde højst beløbe sig
til 4—5 Centimeter. Blot et eneste brugbart Kullag repræsenterer en fortsat aarlig
Omstyrten af Træer gennem Tidsrum, der maa maales med Aarhundreder; og
først ved at blive dybt begravet i Jordskorpen og være udsat for Tryk og Hede
BREGNE I SANDSTEN FRA KULTIDEN.
har Planteaflejringerne antaget den Beskaf-
fenhed, der forvandler dem til Kul. Hvilken
uhyre Mængde sammenpresset Plantestof
er der da ikke forbrugt, blot for at danne
Englands Kul. Og hvilke vældige Tidsrum
maa der ikke være medgaaet til denne Om-
dannelse. —
Hvis vi roder op i det sorte Dynd, der
ligger paa Bunden af en stillestaaende,
skovkranset Dam, vil vi her finde alle de
Bestanddele, der udkræves for at kunne
danne et Kullag, — naar ellers de fysiske Be-
tingelser var opfyldte. Men det er de ikke.
Landet maatte først sænkes og blive til
Havbund; Lag af Sand og Ler maatte aflejre
sig derover; og lange Tidsrums Hede og
Tryk, med de deraf følgende kemiske Ind-
virkninger, maatte til, forinden det sorte
Dynd kunde blive Kul.
Fraset, at Planterne tilhører andre Typer,
er en Tørvemose et udmærket Eksempel
paa en Aflejring, parat til at omdannes til
Kul. Men denne Omdannelse sker ikke, saa