Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
312
UNIVERSETS UNDERE
Steder kun delvis er sammenhæftede ved Kroge og derfor lader Luften og Lyset
skinne igennem. Kun Hannerne har det her afbildede Udseende; Hunnernes Hale-
fjer har ganske vist ogsaa en meget anselig Længde, men de mangler helt Lyre-
formen, og baade Halen og den øvrige Fjerdragt har beskedne, dystre Farver.
Paa Forhaand skulde man tro, at en saadan Forskel i de to Køns Ydre var Tegn
paa Polygami som den herskende Form for Samliv. Saaledes er jo Forholdet blandt
de Hønsefugle, hvor en »Par-
ringsdragt« er stærkt udpræ-
get. Tilsyneladende lever
imidlertid Lyrehalen parvis,
— hvilket dog ikke forhin-
drer, at der finder drabelige
Kampe Sted mellem Han-
nerne. De rivaliserer om Hun-
nerne, ikke blot ved passivt
at stille deres Pragt til Skue
for disse, men ogsaa ved at
tildele hverandre blodige Hug
og Spark.
Særlig meget ved man for-
øvrigt ikke om Lyrehalernes
Liv, skønt det er baade store,
iøjnefaldende og stærkt ja-
gede Fugle. Dels er de over-
ordentlig sky og vagtsomme,
dels lever de mest i ubeboe-
de, krat- og skovbevoksede
Klippeegne. De flyver des-
uden nødig til Vejrs, men be-
væger sig næsten altid i Løb,
og naar det kniber, søger de
ved lange. Spring at sætte
Farten op. Selv naar de vil
gemme sig i Træernes Kro-
ner, flyver de ikke, men sæt-
ter ved Hjælp af deres mu-
skelstærke Ben derop i en
Række Spring og Hop, der
kan være tre, fire Meter høje. Under Løb og Spring holdes Halens lange Slæb var-
somt samlet, at ikke Stadsen skal blive ødelagt. — Heller ikke Lyrehalens Rede er
egnet til at henlede Opmærksomheden paa sig, skønt den baade er stor og sæd-
vanlig findes tæt ved Jorden eller endog paa denne, i en Klippespalte, mellem om-
styrtede Træer eller i en hul Stamme. Udvendig ligner den kun en Dynge løse
Grene og visne Blade, som man ikke ænser; men undersøger man Dyngen nær-
mere, vil man finde dens Indre baade fast og solidt, gemmende en fint og blødt
udforet Rede, der er fuldstændig overhvælvet af et Tag. Gennem en Sideindgang
gaar Hunnen, naar den skal ruge, baglænds ind, med den lange Hale bøjet frem
over Ryggen; og den sætter sig altid saaledes, at den gennem Indgangen kan holde