Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
LYREHALEN
313
Udkig med Omverdenen. Den synes kun at lægge eet Æg aarlig — omtrent af et
Andeægs Størrelse — saa Formeringsevnen skal jo ikke hjælpe stærkt til at bevare
disse smukke Fugles Eksistens.
Er man heldig, kan man en tidlig Morgenstund overraske Lyrehale-Hannen i
dens Parringsdans. I en Lysning i Skoven skraber den Jord og vissent Løv sam-
men til en Forhøjning, en Slags Danseestrade, hvorfra den snart opviser hele sin
Kunst og Pragt for Hunnen. Halen løftes lodret til Vejrs, og den sammenfoldede
Lyrevifte slaas ud i hele sin Bredde; Vingerne sænkes mod Jorden, og Fuglen dan-
ser frem og tilbage, vender og drejer sig, hvirvler rundt og springer meterhøjt til
Vejrs, medens den hele Tiden »synger«*! de mærkeligste, varierende Tonarter, der
spænder over et Stemmeregister fra den dybeste Basgurglen til de mest skingrende
Fløjtelyde. Lyrehalen er nemlig en Mester ikke blot i Dans, men ogsaa i Efterlig-
ning og skuffende Gengivelse af alle Slags Lyde. Et enkelt Eksempel skal anføres:
Paa de australske Alpers Sydskraaninger, i Staten Victoria laa et ensomt Savskæreri,
og fra Skovene deromkring kunde man paa stille Dage høre fjern Latter, Barne-
skrig, Hundeglam, Sang, der lød som af mange forskellige Slags Fugle — og midt
i alt dette en Savs øresønderrivende, skærende Hvin! Alle disse Toner frembragtes
af en og samme Lyrehale-Han, som man vidste havde sit Standkvarter i Skoven,
ikke langt fra Savværket.
Lyrehalens musikalske Talent, der er et af de Hjælpemidler, hvorved den vin-
der sin Mage og opnaar at forplante sin Art, kan ogsaa faa den modsatte Virkning
og blive et Led i dens Tilintetgørelse. I Parringstiden, da Hannen i sin Bejlen gan-
ske glemmer sin sædvanlige Forsigtighed, aflurer Jægerne ofte en Han dens Lokke-
toner, som han da lader lyde for at optænde en Medbejlers Jalusi. Kommer Bej-
leren farende for at kæmpe med Rivalen, falder den for hans ubarmhjertige Kugle.
Maaske benytter han dens Hale til dermed at narre den næste Fugl; thi et andet
Jæger-trick bestaar i at anbringe den vidt udspændte Hale af en nedlagt Lyrefugl
oppe i Hatten, sætte sig paa Lur i Krattet og lade Lokkehalen gengive en dansende
Lyrefugls Bevægelser!-------Som man ser, benyttes alle Midler, baade de synlige
og de hørlige, i Udryddelseskrigen mod en af Fugleverdenens eleganteste Frem-
toninger; og ingen Lov skærmer den mod den truende Skæbne.
FUGLE, DER BYGGER „LYSTHUSE*1
1ÆNGE har man kendt mærkelige »Lysthuse«, der opføres af nogle australske
Sangfugle, som man tidligere kaldte »Kravefuglene« (JPtilonorhynchidae), men
som karakteriseres langt bedre ved Navnet Løvhytte fugle. Mindre paaagtet og
kendt har Betydningen af Løvhytterne været og den arkitektoniske Mangfoldighed
og stigende Udviklingsgrad, som kan paavises og følges i deres Konstruktion.
Baade i Størrelse og Bevægelser minder Løvhyttefuglene om Skovskader. Paa
Jorden bevæger de sig hoppende, aldrig — som det undertiden fremstilles — i Løb.
De lever paa Ny Guinea og i Australlandet, hvorfra man kender henved 40 Arter.
Insekter og al Slags Frugt er deres Hovedføde. Den Rede, hvori Hunnen ruger sine
Æg, har en meget almindelig Form, som i ingen Henseende røber den arkitektoni-
ske Sans, der lægges for Dagen ved Opførelsen af de »Lysthuse«, hvoraf vore
Fotografier gengiver nogle Typer.
Som adskillige andre Fugle rivaliserer ogsaa Hannerne indenfor den her om-
Universets Undere. 40