Forsøg På En Geonostisk Tydning Af Landenes Overfladeforhold 1866
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
11
former hver for sig Resultatet af en ganske bestemt
geognostisk Dannelsesproces, som efter sin særegne Cha-
rakteer nødvendigviis maatte have en vis bestemt Terrain-
form til Følge. Det bliver saaledes Hævningsforholdene
og den geognostiske Udvikling, der have bestemt: 1) om
Jordoverfladen paa et givet Sted former sig i Høiland,
eller Lavland, 2) dernæst, saafremt det Første er Til-
fældet, ved særegne Virkningsformer have frembragt sær-
egne Overfladeformer (Kegle-, Kjæde- eller Plateauhævning)
og 3) endeligt ved Afvexling af rolige og urolige Perioder
betinge den ejendommelige Forening af Høiland og Lav-
land, som meddeler et vist større Afsnit af Jordoverfladen
dets orographiske Physiognomi.
At Høiland og Lavland forudsætte en forskjellig
geognostisk Udvikling, vil vistnok af det Foregaaende
være saa tilstrækkeligt klart, at det ikke her behøver
nogen nærmere Oplysning, og vi kunne derfor strax gaae
over til en Undersøgelse af de enkelte Hævningsformer.
Betragte vi først Keglehævningen1), som frem-
træder hyppigst mellem Vulcanerne men dog ogsaa viser
sig under andre Forhold (Woolhope-Dalen, Bjergene i
Cumberland etc., see det Følg;), da er den aabenbart
Resultatet af en punktuelt virkende Kraft. Dersom det
hævede Terrain var en seig, plastisk Masse, og Hævningen
tillige ikke var betydelig, vilde der danne sig en flad
Kegle (eller Kuppel) uden at der samtidigt foregik
noget Brud, men da Jordlagene i det Hele kun besidde
ringe Bøielighed og ved at hæves kegleformigt i Veiret
*) Dufrenoy et E. de Beaumont: Mem. pour serv, a une
descrip. géol. de la France. Tome II. 1834. p. 232—52.