Verdens Udviklingen
Forfatter: Vilhelm Rasmussen
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG
Sted: KØBENHAVN
Sider: 553
UDK: 5
KØBENHAVN
DET NORDISKE FORLAG
ERNST BOJESEN
1903-4
H. H. THIELES BOGTRYKKERI
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
FUGLENES UDVIKLING
Skovfuglenes Unger er derimod som oftest meget
længer om at vokse ud til Forældrenes Skikkelse, og ved
Udklækningen er de ganske anderledes ynkelige Pus-
linger end for Eksempel en Kylling. Dette er vel kendt
fra Dueunger og Spurveunger. Næsten enhver har set
en lige udklækket Dueunge; og den ligner jo ikke særlig
meget sine Forældre. Den er ganske nøgen, helt uden
Dun, ikke at tale om Fjer. Dens Ben er saa svage, at den
ikke kan staa paa dem, end mindre gaa. Vingerne, o: Ar-
mene, er ganske korte og ligger ind til Kroppen, som er
væmmelig tyk. Øjelaagene er kikkede over Øjnene, saa
Ungen er helt blind. Endelig er den ude af Stand til at
æde selv og maa mades af sine Forældre. I Dagenes Løb
gennemgaar den imidlertid Forandringer, som bringer
den til saa nogenlunde at ligne Kyllinger eller Ællinger.
Dens Øjne aabnes. Der gror Dun ud paa den, og dens
Ben faar flere Kræfter. Senere igen bryder Fjerene frem.
Ungen faar bærekraftige Vinger. Den flyver og skaffer
sig selv Føde. Den er voksen. Men hvem kan forstaa,
hvorfor disse Skovfugles Unger saaledes skal gennemgaa
samme Stadium som Jordfuglenes og Vandfuglenes og
være dunede, inden de faar Fjer. Deres Dundragt er til-
med kun sparsom og heller næppe nødvendig, da de lig-
ger i en lun Rede. Hos de andre Fugleunger er den der-
imod gavnlig nok; ti de maa næsten skøtte sig selv. Og
alligevel er det ogsaa ubegribeligt, hvorfor ikke en Skaber
har indrettet dem saadan, at de kommer fjerklædte ud
af Æggene som Tallegallahønsenes Kyllinger.
Iblandt Pattedyrene er der en endnu større Forskel
paaUngernesTilstand lige efter Fødslen end hos Fuglene,
hvad nogle faa Eksempler kan oplyse.
Indenfor den meget store Gruppe af Hovdyr er Ungerne
ret vel udviklede allerede ved Fødslen. Saasnart de har
sundet sig lidt, efter at de er dumpet ud i de ny Forhold,
begynder de at stolpre om paa deres tynde Ben og at
følge Moderen, medens hun græsser. I enkelte Bygnings-
forhold er dog Ungerne iøjnefaldende forskellige fra de
gamle. Blandt andet mangler de altid de særlige Prydelser
368