Jordkloden Efter Syndfloden
Physisk-geographiske Skildringer for dannede Læsere
Forfatter: Louis Figuier
År: 1869
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 507
UDK: 551.4
Emne: Efter den franske Originals tredie Oplag
Med en Mængde i Texten indtrykte Oplysende Billeder og Prospekter
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
162
Jordklodens Bjerge og Sletter.
fra det egentlige Thibet. Vi maatte derfor blive tre Dage der
paa Stedet, men sogte saavidt muligt at gjore os Opholdet nyttigt
ved at samle en stor Mængde interessante Forsteninger fra den
silurifle Tid indtil Juratiden".
„For at fluffe vor Wresvagts Aarvaagenhed gav vi os paa
Vei til Niti, og efterat have holdt Rast den 16de Juli forsøgte
vi derpaa at uudslippe Natten derefter. Opbrudet fra Leiren ftete
i al Stilhed, vi medtog knn fire Ryttere og fire med den nød-
vendigste Proviant og de uundværligste Instrumenter belæssede
Heste og marscherede derpaa hele Natten og hele den paafolgeude
Dag indtil om Aftenen, da vi naaede det ved Alluvialdannelser
opstaaede flade Sletteland i den store Satledgedal. Vi troede os
allerede i fuldkommen Sikkerhed og vare netop i Begreb med at
opslaae vor Natteleir i en lille Sidedal, da vi til vor store Wrgrelse
saae vore Bevogtere komme ansættende i fnld Galop for at ind-
hente os. Mani randede os meget ivrigt til ikke at lade dem
mærke vor Uro. Da de kom nærmere, talte og gestikulerede de
meget heftigt, og de to forste gjorde endog Mine til at ville gribe
vore Heste ved Toilerne. Et Par kraftige og velrettede Slag af
vore Jagtridepidske, der traf dem tvers over Ansigtet, bragte dem
imidlertid strax til at trække sig tilbage og paa andre Tanker. De
sprang nemlig nn af Hestene, hilste os paa Orientalernes Maneer
og forsikkrede, at de vare vore Venner, (vi havde givet dem nogle
Rupier i Laptel), men at de havde modtaget streng Befaling til
bestandig at holde Die med os. Som Grunden til deuue Be-
faliug foregav de Krigen med Nepal og Autoriteternes Frygt for
at blive drague til Ansvar, hvis vi sknlde komme til at lide nogen
Overlast af Rovere. Vi sendte derfor Bud til Daba for at an-
mode den derværende thibetanske Gonvernor om at komme og træffe
en nærmere Overeenskomst med os, men han undskyldte sig den
næste Dag ved sin fornemste Sekretær med, at han for Tiden
var fravareude. Det var os saaledes aldeles umuligt at trænge
frem indtil Mansarawr, men vi haabede derimod nok at knune
staffe os Adgang til Gartok i den ovre Jnbusdal. Efter vidt-
løftige Underhandlinger, der jævnlig maatte støttes ved Rupier,
Brændeviiu o. s. v. lykkedes det ogsaa endelig at erholde Tilladelse