Jordkloden Efter Syndfloden
Physisk-geographiske Skildringer for dannede Læsere
Forfatter: Louis Figuier
År: 1869
Forlag: P. G. Philipsens Forlag
Sted: Kjøbenhavn
Sider: 507
UDK: 551.4
Emne: Efter den franske Originals tredie Oplag
Med en Mængde i Texten indtrykte Oplysende Billeder og Prospekter
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
194
Jordklodens Bjerge og Sletter.
Vandet i Kulden stivner til Jis i Fjeldbundens og Klippemassernes
Revner, udvider det sig som bekjendt i Rumfang og sprænger der-
ved som en Kile paa en reen mechanisk Maade selv den haardeste
Steen, et forberedende Skridt, der ved at aabne Luften Adgang til
at virke paa en saameget desto storre Overflade naturligt begunstiger
den chemiske Forvittringsproces i en tilsvarende Grad.
Nogle Exempler ville bedst kunne oplyse disse Forhold. Grov-
kalken fra Pariserbækkenets tertiære Lag, den Steenart, af hvilken
saagodtsom alle Huse i Frankrigs Hovedstad ere byggede, er trods sit
solide Udseende dog ikke istand til at modstaae Luftens Paavirkning
men forvittrer og hensmuldrer lidt efter lidt i Tidernes Lob. Folke-
troen tilskriver Maanen denne Forandring og beskylder den for „at
fortære Stenene". Den lærde Vandbygningsmester Belidor gjor
imidlertid i denne Anledning den ret vittige Bemærkning, at da
Jorden og Maanen paavirke hinanden gjeusidigt og den forste er
meget storre end den sidste, maa Jorden ogsaa nødvendigt tære
stærkere paa Maanen end omvendt og denne saaledes uundgaaeligt
komme tilkort ligeoverfor Jordkloden.
Ikke engang Marmor gaaer frit for Atmosphærens Indvirk-
ning, men angribes lidt efter lidt deraf, saaledes som man ofte
kan see det paa fritstaaende Billedstøtter af denne Steenart. Feld-
spath forvittrer ligeledes uundgaaeligt, naar den er udsat for Luftens
Indflydelse, idet dens ene Bestanddeel kiselsuurt Kali efterhaanden
opløses og bortskylles af Regnvandet, saa at der tilsidst kun bliver
kiselsuur Leerjord (Kaolin eller Porcellænsjord) tilbage.
Det er af denne Grund, at Granit, der bestaaer af Kvarts,
Feldspath og Glimmer eller med andre Ord af reen Kiselsyre og kisel-
sure Forbindelser, langtfra udgjor noget saa solidt og uforgjængeligt
Bygningsmateriale, som man efter dens almindelige Physifte Be-
skaffenhed nærmest skulde troe. Murene af Notre-Damekirken i
Limoges, der ere opforte af Granit for omtrent firehundrede Aar
siden, sees saaledes allerede angrebne i en Dybde af henimod to
Linier. Naar man nærmer sig Puy-de-D6me, et Trachytbjerg,
der hviler paa en Grundvold af Granit, fra Clermont-Ferrand,
seer det ud, som om man gik paa et Grunslag, i den Grad er
Granitunderlaget allerede hensmuldret. I enkelte Steenbrud har