Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
i $8
DE ARKTISKE DYR.
selv og indlader sig nødig paa Klammeri eller Kamp, med mindre de generes i deres Færd
eller hidses af opblussende Kønsdrift. Saarede kan dog de slanke og hurtige Finhvaler
blive farlige endog for Smaaskibe.
Synderlig intelligente er disse Dyr ikke, om de end til en vis Grad er modtagelige for
Erfaring og bliver sky, hvor de efterstræbes. Som Bevis paa en vis Omtanke hos en Hval
kan anføres, at man har set en vældig Finhval søge Skjul mod en Flok Spækhuggere inde
i en nordlandsk, smal og gemt Indvig, hvor den opholdt sig et helt Døgn, til dens Fjen-
der var forsvundne fra Farvandet. Deres Sanser er ikke skarpe, Lugteevnen mangler de
ganske, Hørelsen er bedre, end man efter Mangelen af ydre Øre og den snævre Ørc-
aabning skulde tro; Synet er taalelig godt. Følelsen er vel næppe videre fin, men at de er
modtagelige for Smerte, viser dog den Tilstand af Raseri og Pine, hvori de geraader, naar
de snares.
Synderlig god Besked om Bardehvalernes Forplantning ved vi ikke; Parringen fore-
gaar i oprejst Stilling, idet Parterne ligesom omfavner hinanden med Lufferne og holder
Hovedet højt over Vandet. Hannerne er i Brunsttiden stærkt ophidsede og udfægter væl-
dige Kampe om Hunnerne under stærkt Gny af Haledask og de svære Legemers Sam-
menstød, ligesom ogsaa under barske Brøl og Støn. Hunnen føder i å 2 Unger ad Gan-
gen, som hun synes at elske højt og forsvarer efter Evne. Puslingerne er hos de største
Arter ikke mere end 3— 4 M. lange ved Fødselen, men vokser snart til, saa de hurtigt
naar en anselig Størrelse. Der hengaar vistnok en lang Aarrække, inden de bliver »voksne«
— forplantningsdygtige —, ligesom de kan opnaa en meget høj Alder, Aarhundredcr
maaske, hvis deres Livstraad ikke overskæres i Utide, noget som i vor Tid rigtignok højst
sandsynligt vil ske for næsten dem alle. Der drives nemlig ivrig Fangst af dem, baade fra
større Skibe, som opsøger dem i rum Sø og i Polarhavenes Is masser, og fra mindre Dam-
pere, der er stationerede i passende beliggende Havne.
Bardehvalerne omfatter to Slægter: Sletbagene eller Rethvalernc og Fin- eller Rør-
hvalerne.
De første kendes paa den glatte Bugside, paa den plumpe Legemsform med stort, tykt
Hoved, paa Bardernes betydelige Størrelse og endelig paa det, der har givet dem Navnet
Sletbag: Glat-Bag, nemlig Mangelen af Rygfinne. Kun een Art har hjemme i Nordpolar-
havet, Grøn lands h val en (Balana mysticetus). Denne er et kolossalt Dyr, m aaske det
vægtigste, om end ikke det længste af alle. Det største, maalte Eksemplar var 24,4 Meter
langt og ansloges til en Vægt af 150.000 Kilo; dets Halefinne maalte 8,8 M. i Bredde.
Allerede Stykker paa 20 M.s Længde er dog sjældne i vore Dage, og de Angivelser, man
ofte ser om langt større Maal, er, for saa vidt de gælder denne Art, overdrevne.
Man har omhyggelige Maal tagne af et Stykke paa 19,8 M.s Længde. Omfanget bag
Lufferne var 9,1, Hovedets Længde fra Snudespids til Kæbeled 6,4, Lufferne var 2,4 lange
og 1,2 brede, Halefinnen maalte 7,3 fra Spids til Spids, den længste Barde 5 M. Hvad
saadanne Maal betyder, vil enhver kunne tænke sig; for Vægtens Vedkommende er en
Sammenligning, Brehm opstiller, ret kuriøs. For at naa til 150,000 Kilo, maa man paa
Vægtskaalen lægge 20 Elefanter, 40 Flodheste, 200 Tyre eller, kan vi tilføje, 2000 vel-
nærede Mennesker! Og et saadant Uhyres Øjne er kun 5 Centimeter i Diameter, dets
Øreaabning tager næppe mod en Lillefinger. I dets Blæsehul derimod kan en Mandsarm