Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
174
DE ARKTISKE DYR.
Betydning i samme Retning. En lignende Fjerkrans omgiver hvert Øje, og Næbroden
er indfattet af stive Smaafjer.
Fjerdragten er blød og meget fyldig, Vingerne er ikke spidse som hos andre Rovfugle
men har dog en meget betydelig Slagflade, saa Flugten er kraftig nok. Lydløs bliver den
ved Svingfjerenes Beskaffenhed, de er nemlig bløde og lidet stive, samt ved den Maade,
paa hvilken Vingerne føres under Flugten.
Alle disse Tilpasninger til en natlig Røvers Levemaade er udviklede i Tidens Løb
tinder Overgangen fra Dag- til Natfugl, idet de, der saa og hørte bedst og fløj mest lyd-
løst, stedse har haft Fordele frem-
for de i saa Henseende mindre godt
udrustede. Men tillige har selve
Natlivet udøvet en vis Virkning
navnlig paa Øjnene, de maa være
bleven direkte paavirkede og om-
formede ved Dyrenes stadige Fær-
den i svagt
Ejendommelige er ogsaa Ugler-
nes Næb og Fødder. Det første er
kort og stærkt krummet, de sidste
har 3 For- og een Bagtaa, men en
af de første, den 4de Taa, kan drejes
bagtil efter Ønske, saa den samvir-
ker med Bagtaaen, naar et Bytte
skal gribes eller en Gren omfattes.
Sneuglen hører til den mindst
omdannede Gren af Uglernes Æt,
de saakaldte D a g u g 1 e r, hvis Øren
mangler Hudlap og hvis Slør kun
omfatter den nederste Del af An-
sigtet. De nærmer sig tillige til an-
dre Rovfugle ved det mindre Ho-
ved, den slankere Bygning, den
længere Hale og den mindre ud-
talt natlige Levemaade. Muligvis er de Ugler, der atter har vænnet sig til Dagliv og der-
ved paa ny er bleven til en vis Grad modificerede uden dog at tabe Uglekarakteren.
Dens Hjem er alle omkring Nordpolen grupperede Landmasser, saa vidt de er kendte
af Mennesker, desuden lever og yngler den ogsaa i de skandinaviske Bjærge. Om Vinteren
trækker den delvis Syd paa og forekommer da ikke blot hos os, men endog i Indien og
Vestindien. Et skønnere Syn end dette prægtige Dyr siddende rolig og ubevægelig paa en
Stendysse eller et Dige ude i den mørke Hede har en Naturelsker sjældent Lejlighed til
at nyde. Den er af anselig Størrelse, c. 70 Ctm. lang med Vingefang paa c. i1/2 M., og
dens lyse Farve tegner Skikkelsens Linier distinkt mod den dystre Lyng. Vækker man
dens Opmærksomhed, retter den sig rask op og følger en s Bevægelser med vagtsomt Blik,
der ikke generes af Lyset. Kommer man den for nær, tager den til Vingerne og flytter sig