Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
I 86 DE ARKTISKE DYR.
Selv hvor Vegetationen er lav og uanselig, mangler Insekterne dog ingenlunde helt, lige-
som ogsaa deres Fjender og Forfølgere, Edderkopperne, forekommer i forbavsende stor
Mængde.
Og Tundraerne byder Dyrene Fred, ubeboede eller lidet beboede som de overalt er,
I endnu ikke hjemsøgte af hensynsløse Jægeres og Samleres Skarer, for hvilke intet er
helligt. Derfor tager Trækfugle i utalte Myriader deres Tilflugt til dem, saa snart den
varmende Vaarsol begynder at optø den frosne Jord og lokker de første, grønne Spirer
frem af den. I de korte Sommermaaneder udfolder sig her et Fugleliv broget og mang-
O <D o o o
foldigt som faa Steder paa vor Jord.
Masser af Smaafugle bygger Rede i Pile- og Birkekrattene, mellem Sumpenes og Sø-
breddernes Rør, mellem Jordbundens Sten og Plantetuer og i Skovenes yderste, for-
krøblede Naaletræer. Deres livlige Kvidder og tonende Sang høres paa gunstige Steder,
saa snart en Solstraale bryder frem gennem de hyppige Taager eller Regnskyer, og i de
korte, lyse Sommernætter. Mange af de hos os almindelige Sangfugle eller med dem nær
beslægtede Arter yngler i Lapmarkens og Nordruslands Tundraer, andre, der hos os er
Vintergæster eller som kun aflægger os korte Besøg paa Op- og Nedtrækket, er fødte og
baarne sammesteds.
Drosler og Løvsangere, Siskener og Finker, Vipstjærter, Piplærker, Digesmutter,
Mejser, Snespurve, Laplandsverlinger, Blaakælke og Rødstjærter er nogle af de i Europas
nordligste Egne almindeligst ynglende Smaafugle, mod Øst i Sibirien og det nordligste
Amerika afløses de af andre, os fremmede Arter, hvis Vinteropholdssteder er tilsvarende,
sydligere Egne. Hvor der er Vildt, er der ogsaa Jægere, og selv i Tundraernes ellers saa
fredelige Egne forstyrrer nogle, om ikke mange, Rovfugle den idylliske Ro for de ru-
gende Skarer, navnlig Jagtfalken og Fjældvaagen, n. ogsaa Graafalken (Archibuteo
lagopus), samt et Par Uglearter.
Men fremfor alt giver dog Vade- og Svømmefuglene Tundrafaunaen et ejendommeligt
Præg. Mange af de Vadere, som sparsomt yngler ved vore Sø- og Havbredder og i vore
Moser, sammen med andre, som kun aflægger os kortere eller længere Visitter paa Træk-
ket, har deres egentlige Sommerhjem heroppe. Blandt dem kan nævnes Traner, Regn-
spover, Kobbersnæpper (n. Rødspover, Langnebbe), Klirer (n. Snepper), Brokfugle (n.
Heiloer), Ryler (n. Strandviber) og mange flere, men vi kan ikke her opholde os ved
dem, vi faar senere Lejlighed til at omtale nogle af dem nærmere.
Derimod er der et Par ejendommelige Smaafugle, de saakaldte S vø mm es næp per,
som væsentlig er knyttede til det høje Nord og hvis Liv vel er værd at dvæle noget ved.
De har i Modsætning til andre Vadere Tæerne delvis forenede med en Svømmehud og
for øvrigt omrandede med en Svømmebræmme, men andre Træk i deres Bygning viser,
at de dog har deres Plads i Systemet inden for Vadefuglenes Orden. O dins hanen, n.
smalnebbet Svømmesneppe (.Phalaropus hyperboræus), er af en Lærkes Størrelse, Thors-
hanen, n. brednebbet Svømmesneppe {Pli. fulicarius), er lidt større og har bredere Næb.
Begge er iklædte en spraglet, tæt Fjerdragt, i hvilken hvidt, graat, rustbrunt og sort er frem-
herskende, noget forskelligt fordelte efter Arten og skiftende meget efter Alder og Køn.
Begges Liv former sig omtrent ens og kan derfor behandles under et. De indfinder
sig paa Ynglepladserne ved Søer eller stille Smaadamme henimod Slutningen af Maj,
efter at Hannerne forud har udfægtet forbitrede Kampe om Hunnerne. Parringen fore-