Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
212
DE PALÆARKTISKE DYF.
Forskelligheder dog træder tydeligt frem. Vi har da bestemt os til at opstille og skildre '
følgende Dyregrupper: Skovenes og Markernes Dyr, Steppernes og Ørkenernes, Bjær-
genes, de ferske Vandes, Strandbreddernes, Hulernes og de menneskelige Boligers. De to
sidste Grupper er kun smaa, men interessante, den ene omfatter en lille Række ved Livet
i mørke Huler eller deres Vande stærkt omdannede Arter, den anden bestaar af nogle i
Reglen over næsten hele Jorden udbredte Dyr, der har sluttet sig til Mennesket og fulgt
dets Veje uden dog at være Husdyr; til dem vil da naturligt kunne føjes det menneske-
lige Legemes Snyltere.
Det bør dog maaske allerede her bemærkes, at en tilsvarende Gnippedeling ikke vil
kunne gennemføres for de andre dyregeografiske Regioners Vedkommende. Kun den palæ-
arktiske Region med dens rige Afveksling af Klima, Højdeforhold, Vegetationstyper o. 1.
indbyder ved det indgaaende Kendskab, vi i Nutiden har til dens Dyreliv, til noget saa-
dant.
Vi vil altsaa begynde vore Skildringer med
r
SKOVENS OG MARKENS DYR.
En stor Del af den palæarktiske Region var allerede under Istiden klædt med næsten
sammenhængende Skov, over en anden Del bredte denne sig, efterhaanden som Isen
svandt, Klimaet blev mildere og den først indvandrede, lave, arktiske Plantevækst veg
Pladsen. For nogle Aartusinder siden, forinden Menneskets Indgriben blev mærkelig, var
Skoven herskende i hele det ikke arktiske Europa paa Steppeomraadet i Sydrusland og Un-
garn nær, i Sibirien fra Tundraen mod Nord til Steppen mod Syd, i det østlige og sydlige
Kina, paa de japanske Øer, i store Dele af Vestasien og Kaukasus, samt maaske i en ikke
ringe Del af Nordafrika. Den var ikke den samme overalt; Træernes Art skiftede, Under-
skovens Buske og Skovbundens Urter var forskellige, Klima og Terrainforhold gav den
et afvekslende Præg; men Dyrelivet var ikke saa forskelligt, som man effer de store geo-
grafiske Afstande og Skovens skiftende Karakter skulde vente. Ikke faa Arter forekom
og forekommer til Dels endnu over næsten hele dens Omraade i lidet afvigende Afændringer,
tor andres Vedkommende afløser beslægtede og nærstaaende Former hinanden i de for-
skellige Underafdelinger af Regionen; kort sagt, Dyrelivet i det store palæarktiske Skov-
omraade frembød og frembyder endnu mange fælles Træk, der gør det muligt at give en
nogenlunde almengyldig Fremstilling af det.
Efterhaanden som Menneskeslægten arbejdede sig frem gennem de vældige Urskove
og voksede sig stor og stærk, gjorde den sin Indflydelse gældende. For den stigende Kul-
tur maatte Skoven vige; dels blev og bliver den ryddet i stor Udstrækning, dels tages den
under »forstmæssig« Behandling, hvorved dens hele Karakter og dens Dyreliv omformes
næsten fra Grunden af. Mange, navnlig større Dyrearter er bleven ganske udryddede af
Mennesket eller omdannede til Husdyr, andre har maattet vige Pladsen Skridt for Skridt
og findes nu kun i de mest afsides og utilgængelige Egne, navnlig i sumpede Urskove
eller i Højbjærgenes store, af Mennesker lidet besøgte Skovstrækninger. Atter andre har
formaaet at indpasse sig under de forandrede Forhold, de er bleven paa Stedet, søgende
Tilflugt i de endnu eksisterende Skove, i Smaakrat, Hegn, Haver o. L, eller de har vænnet
sig til Livet paa skovbare Marker.