Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
TAMSVINET.
235
Vildsvinene er meget lette at tæmme, især naar de indfanges som smaa Grise; allerede
i første Slægtled kan de holdes og fedes paa Sti ligesom Tamsvin. Dog maa det erindres,
at i Europa findes i vor Tid maaske næppe Vildsvin af rent Blod. Lige saa let som disse
tæmmes, forvilder nemlig Tamsvinene, og det er sket og sker atter og atter, at saadanne
undslipper og forener sig med deres vilde Slægtninge. Ikke at tale om, hvor ofte de med
Forsæt er bleven slupne løs i Skoven for at forvilde eller for at forøge Vildsvinebe-
standen. Dog er det sikkert, at ogsaa virkelige Vildgrise let vænner sig til Mennesket
og til Fangenskab. Det kan derfor være sandsynligt nok, at Overgangen fra vild til tam
Tilstand er foregaaet paa mange forskellige Steder, saaledes at det vilde være haabløst,
om man vilde søge et bestemt Land eller et bestemt Folk, hvor og af hvilket Svinet er
gjort til Husdyr.
Der er naturligvis ogsaa af Svin uddannet en hel Række Racer, sligt kommer ganske
af sig selv ved de forskellige Kaar, der bydes Dyrene, og ved de forskellige Maal, der
sættes for deres Opdræt. Intet andet Husdyr, kan man vel sige, er sunket saa dybt som
Svinet. Det er mange Steder blevet til en levende Maskine, der paa kortest mulig Tid
producerer den størst mulige Mængde Flæsk og Kød, uden at der nogen Sinde gives det
Lejlighed til at udvikle de Evner, til hvilke der dog ogsaa i dets Hjerne er nedlagt Spirer.
Hvor uendelig langt staar elendige Trælle, som de, der i Hundredtusindvis ender deres
korte Liv paa vore Svineslagterier, ikke tilbage for det vilde Svin i dets hjemlige Skove!
Og dog er ogsaa tamme Svin modtagelige for Oplæring, de oftere foreviste »kloge Svin«
viser, at end ikke mange Slægtsleds Trældom har været i Stand til at udslette de gennem
en uberegnelig lang Udvikling erhvervede Evner.
Vi skal ikke her komme ind paa en Opremsning af Racer eller Beskrivelser af saa-
danne, de har for os væsentlig kun Interesse, for saa vidt som de viser, at »Arten« har
været i høj Grad omformelig. At de Tamsvinene bibragte Racekarakterer dog ikke har
fæstnet sig synderligt, viser den Kendsgerning, at de som forvildede hurtigt antager i alt
væsentlig Vildsvinets Udseende og Vaner. Der skal mere end nogle Aarhundreder eller
højst Aartusinder til at danne holdbare Former.
Nær knyttet til Skoven er Egernet, 11. Ekornet (Sciurus vulgaris), tilhørende en
Gnaverfamilie, som kun ved nogle ikke meget fremtrædende Bygningstræk kan afgræn-
ses fra andre, samme Orden tilhørende Familier. Mest afgørende er Tandforholdene, idet
alle Egern har 5 knudrede eller foldede Kindtænder i hver Side af Over-, 4 i hver Side
af Underkæben; endvidere har de kortere For- end Baglemmer, 4 læer paa Por-, 5 paa
Bagpoterne og lang, busket Hale.
Egernet træffes endnu hist og her i vore Skove, navnlig i nogle af de større jydske
Skovkomplekser og i Egnen omkring Sorø, men intetsteds i noget betydeligt Antal. Tid-
ligere var det yderst almindeligt, men Skovrydningen har i mange Egne ødelagt Betin-
gelserne for dets Eksistens. I Norges og Sverrigs store Skove forekommer det meget hyp-
pigt, og det mangler egentlig intetsteds i Europa, hvor forholdene begunstiget dets Triv-
sel. Mod Øst strækker dets Omraade sig over hele den skovbevoksede Del af Rusland og
Sibirien til Altaibjærgene og ind i Kina.
Det er et smukt lille Dyr, hvis rige Haarvækst gør, at det tager sig støne ud, end det
i Virkeligheden er; dets lille Legeme vejer nemlig kun l/4 Kilo, altsaa ikke mere end en
28*