Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
SKOVMAAREN.
269
i dem legede den sine første Lege, og i deres Kroner jager den. Den klatrer udmærket
og springer med største Lethed og Dristighed fra Gren til Gren og fra Træ til Træ.
Alt, hvad der af Fugle og Pattedyr lever og færdes i Træerne, maa skatte til den. Den
plyndrer Fuglenes Reder og griber de rugende Hunner, den lister sig ind paa sovende
Duer og andre Skovfugle, ja selv saa store Fugle som Urhøns og Tjurer er ikke sikre
for den. Egernet overrasker den i dets Bo eller jager det træt, drivende det i susende
Fart og med vilde Spring fra Træ til Træ. Ogsaa de paa Jorden levende Dyr efterstræber
den, og mangfoldige Mus, Lemminger og Harer, ja selv Raalam maa falde som Ofre for
den ihærdige og forvovne Røver. Har Skovmaaren bemægtiget sig et større Dyr, bider
den først Halsaarerne over paa det for at drikke dets varme, strømmende Blod, hvorefter
den æder saa meget, som dens Appetit kan overkomme.
Sin Bo har den i et hult Træ eller en forladt Krage- (n. Kraake-), Skade- (n. Skjære-)
eller Egernrede. Her so-
ver den, i alt Fald hvor
den ikke ved sig i fuld
Sikkerhed, Dagen bort,
medens den benytter
Natten til sine Rovtog.
Midt om Vinteren
indfinder Brunsten sig,
og man kan da, hvor
Maarene færdes, se og
høre dem i lyse Nætter
jage efter hinanden un-
der Knurren og Hvæ-
sen. Ofte slaas to Han-
ner ogsaa, saa Haarene
ryger af dem.Tidligt paa
Foraaret føder Hunnen
3—4 Unger i den blødt
udpolstrede Bo, og hun beholder dem hos sig Sommeren igennem, sørgende kærligt og
omsorgsfuldt for dem, legende med dem og øvende dem i alle de Idrætter, det bør sig en
Maar at være Mester i.
Smaa'Maarunger er ikke vanskelige at opfostre; de vænner sig snart til at drikke Mælk
og spise Brød, om de end ikke kan undvære Kød. Selv voksne Maare spiser gerne en Del
Planteføde, saftige Bær o. 1. Ungerne bliver let tamme og er muntre, livlige Smaadyr,
men deres nedarvede Blodtørst og Mordlyst glemmer de aldrig, og naar de bliver ældre,
faar Vildskaben Overhaand, saa de bliver arrige og bidske. Dog har man ogsaa Eksempler
paa, at de selv i en ældre Alder er vedbleven at være blide og venlige, trofast hængende
ved deres Herre og meget kælne.
Da Skovmaarens Skind er et meget kostbart Pelsværk, bedre og smukkere jo længere
Nord paa Dyrene lever, er disse meget efterstræbte. De fleste fanges i Fælder ellei Sakse,
men en Del skydes ogsaa navnlig om Vinteren, da deres Spor kan følges i Skoven paa
nyfalden Sne og derved det Træ findes, i hvilket de har taget Ophold. Dei kommei