Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
380 DE PALÆARKTISKE DYR.
Falkelejer (sammenlign Fiskelejer), Steder, hvor Falkene særlig ynglede, og hvor Fang-
sten af dem gav et godt Udbytte. Paa saadanne Steder lod Kongen selv fange, eller han
uddelte Retten dertil som en Gunstbevisning til sine Yndlinge, eller de blev endelig bort-
forpagtede. Saaledes blev den norske Falkefangst i det 17de og 18de Aarhundrede bort-
forpagte! mod en aarlig Afgift af indtil 720 Rigsdaler. Endnu i 1782 og 1783 betaltes
der respektive 30 og 50 Rigsdaler for den.
Særlig berømte var dog de islandske Falke, der allerede i det 13de Aarhundrede om-
tales som overgaaende alle andre. De danske Konger lod gennem Aarhundreder Fangsten
af dem drive systematisk, idet der
aarlig blev sendt Falkonerer der-
op, som dels selv fangede, dels af-
købte Islænderne de af dem fan-
gede Fugle. Antallet af de med
»Falkeskibet« fra Island til Køben-
havn udførte Jagtfalke varierede
betydeligt, størst synes det at have
været i 1764, da det naaede det
respektable Tal 210. Kun en Brøk-
del af de islandske Falke var hvi-
de, og disse antoges at følge med
Storisen fra Grønland; Aar 1751
gav 42 hvide, det højeste kendte
Tal.
Den Pris, der blev betalt Fal-
konererne for Fuglene, var for-
skellig, den naaede i 1780 til 20
Rigsdaler for en hvid, 16 for en
halvhvid og 10 for en graa Falk.
Højest skattede var Hunnerne,
der hos Falkene som hos andre
Rovfugle er betydeligt større og
kraftigere end Hannerne. De fleste
af de saaledes tilvejebragte islandske Falke blev benyttede til Gaver, der regelmæssigt til-
sendtes fremmede Hoffer: Østerrigs, Frankrigs, Englands, Portugals m. flere modtog saa-
danne Sendinger, ja endog den marokkanske Kejser fik undertiden Falke til Givende. Til
Gengæld fik den danske Falkonermester eller Overjægermester betydelige, aarlige Gaver
fra de fremmede Fyrster, af hvis Størrelse man kan slutte sig til, hvor højt Fuglene blev
værdsatte. Der nævnes Gaver af Værdi 327 Pund Sterling (1673 Rigsdaler), 100 Species
Ducater, zooo Pjastre o. s. v.
Op mod det 19de Aarhundredes Begyndelse tabte Smagen for Falkejagten sig efter-
haanden, og Sendingerne fra Norden ophørte. Dog afgik en saadan til Ludvig den 16de
faa Uger før hans Henrettelse, og til Portugal sendtes endnu Aar 1806 et lille Antal Falke.
Først Aar 1810 nedlagdes endelig Falkonergaarden ved København, der 1806 havde
modtaget de sidste Falke fra Island. I vor Tid drives Falkejagten for Europas Vedkom-