Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
ST. HANSORMEN.
417
altsaa ikke Brug for deres Instinkt. Hos andre Arter deltager Hannen, efter hvad der beret-
tes, ikke i Arbejdet, men ledsager Hunnen under dette og opmuntrer den med sin Musik,
der ligner, men er lydeligere end Skarn bassernes bekendte Knirken. Tager man Hannen
bort, standser Hunnen øjeblikkelig med Rulningen og bliver staaende raadvild, til man
tilbagegiver hende hendes musicerende Ægteherre.
Idet vi forbigaar Pragtbillerne (Buprestidæ), der kun spiller en ringe Rolle i den
palæarktiske Region, vender vi os til Smælderne (Elateridæ), smaa, smalle, langstrakte,
kortbenede, i Reglen sorte eller brune Biller, der er mærkelige ved deres ejendommelige
Springeapparat, ved hvis Hjælp de, naar de er bleven væltede om paa Ryggen, kan slynge
sig op i Luften og komme ned paa Benene. Forbrystet ender paa Undersiden med en
stærk, fjedrende Kitintorn, der passer ind i en Grube paa Mellembrystet. Naar Dyret
bøjer sig bagover i det meget bevægelige Led mellem de to Brystafsnit, hviler Tornen
spændt paa Grubens Forrand. Bukker det sig nu rask sammen, slipper den af og farer
ind i Gruben, hvorved For-
bryst og Bagkrop smældes
rask tilbage mod Underlaget,
saa Dyret kastes højt i Vejret.
Smældere kan dog ogsaa
springe liggende paa Bugen.
Deres Larver lever af Plante-
føde, og flere af dem gør stor
Skade. De er gule eller brune,
lange, næsten cylindriske og
haarde. ,
Til Blød bille r nes (Ma-
lacodermata) Familie hører
St. Hansormen (Lampyris
splendiduld), vort eneste ly-
sende Insekt. Hannen er graa-
brun med to lyse Pletter paa
Brystskjoldets forreste Del, Hunnen mangler begge Par Vinger og ligner Larverne, der
dog er længere og smækrere. Larverne lever af Snegle, hvis Slim de befrier sig for ved
Hjælp af et ejendommeligt Apparat, en Slags Tragt, som kan krænges frem af det bageste
Kropled, og i hvis Bund der sidder en Del halvbløde Tappe ordnede i to Kredse. Med
dem pudser og renser de sig efter hvert Maaltid, idet de, ved at vende og dreje den yderst
bevægelige Bagkrop, er i Stand til at bringe Tappene i Berøring med næsten ethvert
Punkt paa Legemet. ,
Under Bagkroppens Spids har Hannen et Par svagt grønligt lysende Pletter, som
væsentlig kun ses, naar den flyver. Hos Hunnen er Lys udviklingen langt stærkere, og
man ser hende stille, lune Foraarsaftener straale med magisk Glans fra Græs eller Urter
paa fugtige Steder. Hun kryber op paa et Straa og tænder der sit Fyr til Vejledning fol-
den søgende Han. Aften efter Aften fornyr hun, som de kloge Jomfruer, Olien paa sin
Lampe, til Bryllupsfesten er hende beredt. Har hun først parret sig, taber Lyset sin Glans
og Styrke. Ogsaa Larverne lyser, men betydeligt svagere og uden det hos de fuldkomne
Vør Klodes Dyr. r j
Fig. 229. St. Hansorme (Han og Hun).