Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
;8
VOR KLODES DYR.
i dette Aarhundrede med Udgivelsen af den engelske Geolog Charles Lyells store Værk
Geologiens Principper, der fuldstændigt kuldkastede den ældre Opfattelse af Jordperioderne
og disses Liv. Hidtil havde den gængse Anskuelse været den, at hver Jordformation med
de deri indesluttede Dyre- og Planterester var Resultat af en særlig Skabelse. Efter hver
Periode fulgte en Tilintetgørelse og en Nyskabelse af endnu mere fuldkomne Væsener,
til sidst Mennesket, Skabningens Pryd! — Professor Huxley, hvis Vid var lige saa
skarpt som træffende, sammenligner denne Betragtningsmaade med et Spilleparti, hvor
Makkerne efter hver Omgang blander Kortene og giver til en ny!
Mere tiltalende er den moderne Geologis Forstaaelse af vor Klodes og dens Livs Hi-
storie gennem Tiderne. Ganske vist, den er mere jordbunden, mindre højtflyvende, men
alligevel nok saa ophøjet og vidtrækkende. Dens Grundtanke er denne: Det er ikke nød-
vendigt at tage Fantasien til Hjælp og indføre visse ældre Dramaers uundgaaelige Deus
ex machina. Det er ikke nødvendigt at bygge paa mere eller mindre digteriske Forestil-
linger om mægtige, uforklarlige Revolutioner eller Syndfloder, der skulde have udslettet
alt bestaaende for at give Plads for en ny og mere fuldkommen Tingenes Tilstand. Denne
har udviklet sig langsomt og gradvis af de allerede bestaaende Forhold og som naturlige
Virkninger af de samme Kræfter, vi ser arbejde om os hver Dag og hver Time. Thi hvert
Øjeblik arbejder der jo overalt paa Jordens Overflade nedbrydende og opbyggende Kræf-
ter. Vandet, Frosten, Vinden, Vulkanerne, selv Planterne og Dyrene — alle giver de jo
deres større eller mindre Skærv, bidrager deres til at omforme vor Klodes Ydre. Vel
synes disse Virkninger os ved første Øjekast ringe, maalte med et Menneskelivs Spand,
men — og dette er den eneste Betingelse, den moderne Geologi stiller og er berettiget til
at stille, — gennem Millioner af Aar bliver de mange smaa Kræfters Samvirken mægtig.
Denne Opfattelse giver for det første det geologiske Studium en ganske særlig Inter-
esse, fordi det aabner os Mulighed for ud fra de os bekendte, daglig virkende Aarsager at
naa til Forstaaelse af urfjerne Perioders Tilstande. Men dernæst har den ogsaa sin store
Betydning netop ved at have banet Vej for den Naturopfattelse, som det nittende Aar-
hundrede gjorde til den herskende: Udviklingstankens. Ogsaa denne maa jo regne med
de uhyre Tidsrum.
Forsteningslæren, Palæontologien, har i den sidste Menneskealder gjort mægtige Frem-
skridt. En Mængde nye Fund er skete, og, hvad vigtigere er, disse har kunnet beret-
tige en videnskabelig Autoritet som den berømte engelske Zoolog, Professor Huxley til
at udtale foranstaaende Motto, hvori han paa et Naturforskermøde i 1880 formulerede
Videnskabens Standpunkt, bygget paa de ved de nyeste palæontologiske Studier indvundne
Resultater. Det var store Ord, — især sammenholdte med, hvad Darwin en Snes Aar
tidligere havde skrevet i Arternes Oprindelse'. »Hvorfor er da ikke hver eneste geologisk
Formation og hvert eneste Lag fuldt af Mellemformer? Geologien aabenbarer os gan-
ske vist ikke nogen saadan Trinrække af organiske Væsener; og dette er maaske den
største og alvorligste Indvending, man kan gøre mod Teorien. Forklaringen ligger, som
jeg tror, i den geologiske Videns Utilstrækkelighed .... Endogsaa hele Klassers skarpe
Sondring fra hinanden — f. Eks. Fuglenes fra alle andre Hvirveldyr — maa vi forklare
ved at antage, at mange Livsformer, gennem hvilke Fuglenes tidligste Forfædre forband-
tes med de øvrige Hvirveldyrklassers Stamformer, er gaaede fuldstændig tabte.« Saaledes
skrev Darwin 1859, — en aaben Tilstaaelse og en Gisning, der fra Modstandernes Lejr