Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
DYRENES FORHISTORIE.
63
verdenen. Kun de, der finder deres Død i Vandet, eller hvis Lig føres derud i, har Mulig-
hed derfor, fordi kun de er beskyttede mod Atmosfærens ødelæggende Indvirkning. Men
selv de maa ofte give tabt over for de vulkanske, fysiske og kemiske Kræfters forstyrrende
og fortærende Virksomhed.
Vi har altsaa ingenlunde Lov til at være fordringsfulde, maa tværtimod være taknem-
melige for hvert enkelt Fund, der aabenbarer os blot det mindste Indblik i Fortidens Liv.
Men endelig — sidst, ikke mindst — er der endnu en Aarsag, hvorfor vi ikke maa
spænde Forventningernes Bue for højt: Naar vi betænker, hvor uhyre stor den Kirke-
gaard er, som vi har at undersøge, — vor Klodes hele Overflade, — fatter vi let, at det kun
Fig. 41. Overgangsformer hos Sumpsnegle (Paludina)
fraTertiærtiden.
er en saare ringe Brøkdel, vi
har kunnet udforske. Største
Parten deraf, de Strækninger,
der dækkes af Verdenshavene,
kan vi jo slet ikke gøre til
Genstand for palæontologiske
Undersøgelser; og af Fastlan-
dene har endnu kun en ringe
Del været Maal for disse. Hvor
uendelig meget mere der i
Fremtiden kan ventes bragt
for Dagens Lys, fremgaar af de
forbavsende rige Forstenings-
fund, den sidste Menneske-
alder har været Vidne til i Eu-
ropa og Amerika. De har, som
Huxley siger, udvidet vort
Kendskab til Fortidens Dyre-
liv »lige saa stærkt, som hvis
Zoologerne havde opdaget et
hidtil ukendtLand, lige saa rigt
paa nye Livsformer som Bra-
silien eller Sydafrika fordum
var for Europæerne.« Og disse Fund er endda gjorte paa enkelte, ganske smaa Omraa-
der. Hvor meget ligger da ikke endnu begravet i Jordens — og Fremtidens Skød.
Darwin havde altsaa fuld Ret til at beraabe sig paa vor geologiske Videns Ufuldstæn-
dighed, og kun hvis Forsteningerne vidnede m o d hans Teori, vilde hans Sag være tabt.
Men dette er langtfra Tilfældet. Tværtimod har vi jo, som set, allerede lært at kende ad-
skillige direkte Beviser for Afstamningen, og desuden er alle de almindelige Resultater,
den palæontologiske Forskning fører til, i den skønneste Overensstemmelse med Ud-
viklingstanken og kan kun logisk förstaas ud fra denne.
For blot at nævne de vigtigste Grundregler: For det første finder det overalt Bekræf-
telse, at ethvert Lands Plante- og Dyreverden viser større eller mindre Lighed — Slægt-
skab — med dets nuværende Plante- og Dyreverden, og at denne Lighed er desto fuld-
stændigere, jo nyere Jordperioder Forsteningerne tilhører, d. v. s. jo mere de i kronolo-