Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
HUSEDDERKOPPEN.
715
Sammenfoldning. Ørentvistene er natlige Dyr, der Dagen igennem skjuler sig under
Sten, i Revner og Sprækker, hule Plantestængler o. 1., medens de om Natten løber om
for at søge Føde: alle Slags bløde Plantedele, saasom Blomster, overmodne Frugter o. L,
døde Larver m. m., eller flyver om, Mage for at søge Mage. De træffes ofte nok i det frie
men er særlig almindelige i vore Haver mellem tæt Løvværk, i Lysthuse, Espaliers o. 1.
og trænger ofte ind i Husene. De er frygtede af uvidende Mennesker, navnlig fordi de
antages at søge ind i sovendes Øren, hvorfra de skal bane sig Vej op i Hjernen! Lutter
umulig Snak naturligvis. Derimod maa det indrømmes, at de kan være besværlige nok
ved deres Gnaven i moden Frugt og i Blomster ligesom ogsaa, at det ikke just hører til
Livets Behageligheder at faa en af dem i Munden, hvilket let kan ske ved Frugtspisning.
De smager og stinker nemlig lige modbydeligt.
Mærkelig er Ørentvistenes Yngelpleje. Hunnen lægger 10—20 Æg, som hun ligesom
ruger, idet hun dækker dem med sit Legeme. Ogsaa efter at de smaa, hvide Larver er
komne frem, tager hun sig af
dem, til hun dør, hvorpaa de
— opæder hendes Lig. Den al-
mindelige Ørentvist (For-
ficula auriculata) er den hos os
hyppigst forekommende Art,
men foruden den træffes der
flere andre, større og mindre
Former. -
Til de retvingede regnes
endvidere Boglusene (Troc-
tes), bitte smaa, vingeløse, ble-
ge, luselignende Insekter, af
hvilke vi ofte træffer den al-
mindelige B o g 1 u s ( T. pul-
Fig. 426. Ørentvist.
salo rii i s) i Bøger, mellem gamle
Papirer og i Insektsamlinger. I gamle Vindueskarme har Larverne til den vingede, sorte
Papirlus (Psocus domesticus) hjemme; de bliver 2 Mm. lange, er graalige og ligner flyg-
tigt sete diminutive Bænkebidere.
I Sprækker, mellem Bøger, i Spisekamre o. 1. Steder træffer vi ofte et c. 8 Mm. langt,
med sølvglinsende Skæl beklædt, vingeløst, nærmest larvelignende Insekt, Sølvkræet
(Lepisma saccharinci), der hører til en i Nærheden af de retvingede stillet lille Gruppe
(Thysaniira), hvis Medlemmer ikke gennemløber nogen Forvandling og særkendes ved at
bære mere eller mindre tydelige Rudimenter af Bagkroplemmer, Sølvkræet saaledes 2 Par.
Det lille Dyr, der holder sig i Ro om Dagen, løber livligt om ved Nattetide under Søgen
efter Føde: Sukker, Mel o. 1. Men i Mangel heraf gnaver det ogsaa i Tøj, Papir og Læder,
hvorved det navnlig i Biblioteker kan volde nogen Fortræd.
Af Edderkopperne er mange Arter almindelige Gæster i vore Huse, først og frem-
mest H11 s edderkop pen (Tegenar!a domestica), hvem de store, støvede, trekantede, vand-
rette Væv i forsømte Værelser, Kældere, Stalde og paa Lofter skyldes. Skønt den tager
mange Fluer og andre besværlige Insekter, er den jo ingen særlig velset Gæst, den saa lidt