Vor Klodes Dyr 1
Forfatter: W. DREYER, J.O. BØVING-PETERSEN
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG ERNST BOJESEN
Sted: KØBENHAVN
Sider: 720
UDK: 5919
FØRSTE BIND
INDLEDNING
DE ARKTISKE DYR
DE PALÆARKTISKE DYR
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
DYRENES UDVIKLINGSHISTORIE
»Naar man forestiller sig, at et Menneske var orienteret
i Grundtrækkene af de forskellige Hvirveldyrs Bygning, men
derimod slet intet kendte til Udviklingshistorie, og at der
blev forelagt ham et ungt Foster af et Pattedyr til Analyse
og Bestemmelse, saa vilde han utvivlsomt langt snarere an-
tage det for et Fiskefoster end for Anlægget til et Pattedyr.«
R. S. Bergh.
Embryologien, Læren om Fosterets Udvikling fra Æg til fuldkomment Individ, er et
af de yngste Skud paa de biologiske Videnskabers Stamme. Først i dette Aarhun-
drede har man erkendt, at Fosteret virkelig gennemløber en Udvikling, og først i Af-
stamningstanken har man fundet en rationel Forklaring af denne. Tidligere antog man,
at det vordende Individ laa i Ægget eller i det befrugtende Sædlegeme, fuldkommen fær-
digt i alle Enkeltheder, kun uendelig lille og usynligt. Efter Befrugtningen foregik kun
en Vækst, men ingen Omdannelse af dette Miniaturvæsen, ganske svarende til Udfold-
ningen fra Knop til Blomst. Man gik saa vidt, at man ikke engang henlagde Fostrenes
Dannelse til Forældrenes Legeme, men betragtede dem som skabte samtidig med det
første Menneskepar. Og berømte lærde udregnede detailleret, hvor mange 1 usind Mil-
lioner saadanne smaa homunculi Adam eller Eva maa have baaret i sig, indkapslede i hin-
anden paa lignende Vis som de kinesiske Kugleæsker, man kan se i etnografiske Sam-
linger.
Saa indgroet var denne naive Forestilling, at da Gaspar Friedrich Wolff i det 18de Aar-
hundrede drog til Felts derimod og hævdede en virkelig Fosterudvikling, beskyldtes han
for at angribe Religionen! Selv opnaaede han ikke at se sin Tanke vinde Sejr; dette skete
først, da de mikroskopiske Undersøgelser havde vundet større Fuldkommenhed.
Det næste store Fremskridt kom i Begyndelsen af det 19de Aarhundrede, da en anden
tysk Forsker, Meckel, fremsatte den i Datidens Øjne saa forbavsende Iagttagelse »at alle
Organismers oprindelige Form er een og den samme, hvoraf alle de laveste saavcl
som de højeste — udvikles paa den Maade, at disse som Overgangstrin gennemløbei hines
blivende Former.« Hvad der dengang stod for de fleste som en uforklarlig Gaade, ses nu,
i Afstamningslærens Lys, som et naturligt Arvelighedsfæn omen og ei bleven foimuleiet
i den Sætning, at Individets Udvikling mere eller mindre nøjagtigt afspejler og i for-
Vor Klodes Dyr.
7