Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
'T™!
200
UNIVERSETS UNDERE
TVÆRSNIT AF EN RIFLET LIANSTÆNGEL.
De fremspringende Længdelister styrker Stængelen uden at for-
ringe dens Bøjelighed.
।
over den slibrige Bark danner et forræderisk Dække, og i hvis Indre store, giftige
Fugleedderkopper og Skorpioner maaske sidder paa Lur. Har man blot een Gang
arbejdet sig ud af en af disse lumske Fælder, hvori man sank ned til Bæltestedet
eller endnu længere, skal man nok lære at tage sig i Agt for dem.
Dog ikke over alt er Urskovens Indre saa uhyggeligt. Op af de væltede Kæmpe-
træers og de utallige hensmuldrende Blades Ligmark skyder Grupper af saftig-
grønne Skyggeplanter, som liver op i den tunge, dystre Alvor, der er Urskovs-
hvælvingernes herskende Stemning. Paa fugtige Steder breder sig vore Drivhuses
mange »Bladplanter«, og løfter sig svære Bambusklynger, hvis øverste, snortynde
Stængelbuer danner gratiøse Æresporte. Fjerbladede Smaapalmer kappes i Skøn-
hed med tyndstammede, slanke Træbregner. Forgæves kappes de; thi kun i Lyset
faar Palmen den uforlignelige Elegance,
der gør den til Tropernes fejreste Træ.
En Palmekrone skal ses mod blaa, klar
Luft, naar Solen tænder Hundreder af
skarpe Lysblink paa dens blanke Blade,
eller naar Maaneskæret risler som Sølv-
kaskader ned over dens sagte vuggende
Krone. Men her inde under Storsko-
vens Hvælvinger, hvor Lyset er mat og
glansløst som bag et grønt Florsfor-
hæng, — her er det de høje Bregne-
træer, der er Underskovens ædleste
Smykke. Der er over en Gruppe af disse
stolte og dog saa yndefulde Rester fra
Kultidens Skove en egen Fortidsstem-
ning, der vækker Vemod ved Tanken
om Tilværelseskampens ubønhørlige
Lov — Kampen mellem »det nyttige«
og »det skønne«, som stedse maa vige
og søger sit sidste Ly her, dybt inde i
Urskovens Gem.
--------Af alle Vækster, der skyder op
Lianerne — disse træagtige, klatrende
fra Skovbunden, er vel de mærkeligste
eller slyngende Planter, hvis Formrigdom og fantastiske Ydre maa ses for at för-
staas. Medens vi her hjemme kun har et Par Lianer — Vedbend, Clematis og Ca-
prifolium — er de tropiske Lianers Artsantal over et Par Tusind, og af dem har
langt Størstedelen forvedede Stængler. Man træffer dem i Planterigets mest forskel-
lige Afdelinger. Selv blandt de stive Padderokker finder vi i Amerika en Lian,
der skal naa 12—13 Meters Længde. Blandt Bregnerne lever der paa Ny-Zeeland
en Art, hvis slyngende Bladstilke bliver over 30 Meter høje. Endogsaa blandt Naale-
træernes ranke Former gives der Lianer. Og saaledes i alle Plantegrupper, ofte
hvor man mindst skulde tro det muligt. »Hvem der for første Gang hører om
klatrende Græs, Kaktus og Palmer, faar en Følelse, som om Naturen vilde mod-
sige sig selv,« bemærker den tyske Botaniker Haberlandt træffende i en Beskri-
velse af den 2—300 Meter lange Palmelian, Rotang- eller Spanskrørspalmen, hvis
armtynde Stamme naar op over de ostindiske Urskoves højeste Kæmpetræer, over
hvis Kroner dens sirlige Fjerbusk vajer og blinker i Sollyset. Herop er den naaet