Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
UNIVERSETS UNDERE
MASKEREDE EDDERKOPPER
202
mangler særlige Fasthæftningsredskaber. Nogle er næsten traadfine, andre er tyk-
kere end de sværeste Skibstrosser. Men alle er de saa sejge og elastiske, at der
skal kraftige Hug til for at kappe dem over.
Deres Alder synes — ligesom deres Længdevækst — næsten ubegrænset; og i
hvert Fald i sidste Henseende overgaas de næppe, selv af de gamle, taarnhøje
Urskovstræer. Styrter en ældet Kæmpe, der længe har været tynget af Lianernes
tætte Net, søger de videre til Nabotræerne, ved hvis Støtte de paany ihærdigt
klatrer fra Skovbundsmørket op til Lyset, for der at udfolde Blade og et Væld af
farvestraalende Blomster, skyggende over og tilsidst hensynsløst kvælende Kronen
paa det Træ, uden hvis Støtte de aldrig vilde være naaet saa højt paa Straa.
Lianerne er med eet Ord Strugglerne i Planteverdenens Samfund, og Studiet af,
hvorledes de i »the struggle for life« albuer sig op ad deres Samfundsstige, kunde
godt være Udgangspunkt for et Essay over tilsvarende Forhold indenfor de men-
neskelige Samfund.
DSKILLIGE Insekter er beskyttede mod Fjender ved en haard Skal eller ved
L ækel Smag eller en ubehagelig Lugt, der gør dem uspiselige. Efter en vis Sum
af Erfaringer, vekslende efter Arternes og Individernes Natur, lærer de insekt-
ædende Dyr disse uspiselige Arter at kende paa deres Ydre og lader dem da for
Fremtiden urørt. Det er derfor klart, at en velsmagende Art vil have stor Fordel
af at ligne en uspiselig Art saa meget, at den derved kan narre sine Fjender. Den
Slags skuffende Forklædninger forekommer da ogsaa hyppigt i Naturen og sam-
menfattes under Betegnelsen Mimicry. — Undertiden er Maskeringen saa skuffende,
at man kun ved nøje Undersøgelse kan skelne Originalen fra Kopien, og mærkelige
Afsløringer har den biologiske Forskning været Vidne til, siden den engelske Zoo-
log Bates i Amazonas’ Skove opdagede dette Forhold og paaviste Nytten deraf.
For Edderkoppernes Vedkommende stiller Sagen sig nu saaledes, at Størstedelen
af disse Dyr i forholdsvis ringe Grad er i Stand til at forsvare sig, og da de des-
uden er velsmagende, jages de særlig stærkt af Fugle og andre Dyr. Deres værste
og mest frygtede Fjende er dog Gravehvepsen, som til Føde for sine Larver slæ-
ber store Mængder af Edderkopper ind i sine Huler og Celler, efter med et Stik
at have lammet dem for derved at forebygge, at de gaar i Forraadnelse. Talrige
Fjenders og særlig Gravehvepsens stadige Forfølgen har paa ejendommelig Vis om-
formet mange Edderkoparters Instinkter og Ydre. Mærkeligst er dog den Omform-
ning, der har givet sig Udslag i Lighed mellem Edderkopperne og de mod For-
følgelse beskyttede Smaadyr, som Gravehvepsene ikke angriber.
Som Regel er det uspiselige Insekter, der efterlignes, men man kender ogsaa
Eksempler paa, at Edderkopper er nøjagtig maskerede som smaa Snegle, der er
unyttige som Føde for Hvepselarverne og heller ikke tages af Smaafugle. Andre
Arter Edderkopper ligner i Farve og Form smaa, skinnende, haardskallede Biller,
som de insektædende Dyr heller ikke skotter om. Atter andre, der er beslægtede
med den almindelige Korsedderkop, har korte Ben, hvælvet Legeme og plettet
Farvetegning, saa at de nøjagtig ligner de smaa Mariehøns, der indeholder saa
skarp en Vædske, at kun meget faa Dyr æder dem.
De mest fuldkomne Eksempler paa Maskering hos Edderkopper viser imidlertid