Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
210
UNIVERSETS UNDERE
TRE »TORNDJÆVLE«, DER SLIKKER SOLSKIN I SANDET.
synlige paa lang Afstand for enhver, efter Bytte spejdende Fugl. Ganske vist kan
Moloch’ens plettede, graa, gulligbrune og rødlige Farvetegning forandre sig og an-
tage Stedets Grundtone, og i det hele taget er dens Dragt et typisk Eksempel paa
Tilpasning efter Ørkenliv, men selve Farveskiftet foregaar saa langsomt, at dette
alene, i det mindste i mange Tilfælde, vilde være uden praktisk Betydning overfor
en sulten Fugls skarpe Blik. De spidse Hornpigge, der stritter ud til alle Sider, er
et langt sikrere Værn.
-------Denne lille Øgle er saaledes en, ganske vist ikke af Fugle, men derimod
af Mennesker miskendt Uskyldighed, hvis »djævelske« Ydre er en nyttig, artsbe-
varende Tilpasning, en praktisk Form for fredelskende Neutralitet, der i Virkelig-
heden aldeles ikke berettiger til de Smædenavne, hvori ikke blot Folkebevidst-
heden og Fantasien, men — vel oprindelig forledet heraf — ogsaa Videnskaben
har Andel. Ikke Mennesker, kun Myrer behøver at nære Frygt for Moloch. Men-
neskenes Frygt derfor beror paa Overtro og falske Forudsætninger.
EN VANDPLANTE, DER SÆTTER RUSER
I en tidligere Artikel (S. 18—25) har vi afbildet en Række inden- og udenlandske
Typer af kødædende eller, som de oftest kaldes, »insektædende« Planter og om-
talt de forunderlige, man fristes til at sige listige, Maader, hvorpaa tilsyneladende
uskyldige Blade fanger, opløser og fortærer levende Bytte. De Former, vi beskrev,
vokser paa Landjorden; men ogsaa Ferskvandene huser Vækster, hvis fredelige
Ydre er Skalkeskjul for rovgrisk Myrden og for en Kannibalisme, mindst lige saa
raffineret og blodtørstig som hos nogen kødædende Landplante.
Et velkendt Eksempel er den almindelige Blærerod, hvis smukke gule Blomster-
klaser om Sommeren løftes op over vore Smaasøers og Dammes Overflade, me-
dens Planten selv skjuler sig i Vandlagene, hvor den flyder om uden mindste Rod-
fæste. Dens Navn er derfor ganske vildledende. Det Net af fine Trevler, hvori
Stængelen forgrener sig i Vandet, og hvorpaa de mange »Blærer« sidder, er i
Virkeligheden slet ikke, som man først troede, Plantens Rødder, men er ejendom-
melige, traadformede Blade. Blærerod er, trods Navnet, absolut rodløs.