Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
EN LEVENDE MUMIE
245
maskinmæssig sikkert og iøvrigt er den mest fordringsløse og rolige Husfælle, man
kan ønske sig. Anbragt paa en Pind og med lidt Honning eller andre søde Sager
lagt i Nærheden som Lokkemad for Fluerne snapper den de slikmundede Dyr,
mekanisk og uden at røre sig fra Pletten — saa længe der er Fluer nok til at mætte
den. Time efter Time, maaske Dage og Uger sidder den da der paa sin Pind, stiv
som en Mumie; kun Øjekuglernes Drejninger og den lange Tungestilks lynsnare
Fremslyngning efter en dødsdømt Flue viser, at den tilsyneladende Mumie virkelig
er et levende Væsen.
Mærkeligere Dyr skal man lede længe efter. Straks man ser den, faar man Ind-
tryk af en daarlig, fabriksmæssig Afstøbning, smagløs og plump som saa mange
tarvelige og godtkøbs Metalimitationer efter Dyr eller Planter. Alt synes forvrænget
eller ufærdigt hos denne Parodi paa et Firben — lige fra Dyrets stive Holdning til
dets komisk tynde Ben med de klodsede Fødder, hvis Tæer ikke engang er ordent-
lig udformede hver for sig, men ser ud, som var de forputtede i nogle Bælgvanter,
der krampagtigt omklamrer Grenen. I Stedet for Firbenets glatte, regelmæssige
Skælrækker ser vi her en grynet og rynket Hud, der hænger slatten om en sam-
mentrykt, krumrygget Krop — for maaske i næste Øjeblik at puste sig op som en
Sæk, saa tyndvægget, at Sollyset skinner igennem. Ogsaa den spiralformigt oprul-
lede Hale tager sig ud som en barnlig, ubehjælpsom Karrikatur paa en smidig og
elegant Firbenshale — for ikke at tale om det trekantede Hoved med de brede
Mundvige og de udstaaende Øjne, der tegner sig som to store, grynede Hudvorter,
hver med et lille bitte Hul i Midten.
Har man imidlertid Taalmodighed nok til at iagttage det mumiestille Væsen i
længere Tid, vil det første, umiddelbare Indtryk af plump og hjælpeløs Organisation
vige for en Række Overraskelser, der efterhaanden ganske omstemmer Iagttageren