Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
304
UNIVERSETS UNDERE
Det sker ikke sjeldent, at en anden Skarabæ uindbudt melder sig som Kompagnon
og ganske overflødigt begynder at »hjælpe« med at skubbe paa. Den nyankomne
er let kendelig paa, at den altid vender Hovedet ind mod Kuglen, som den griber
fat i med Forbenene. Dens lumske Hensigt gaar ud paa enten ligefrem at røve
Kuglen fra den retmæssige Ejer, — hvad den da ogsaa øjeblikkelig gør, hvis der
frembyder sig en gunstig
Lejlighed, — eller i det
mindste at kunne deltage
i Festmaaltidet uden selv
DEN HELLIGE TORBIST I FÆRD MED SIT MAALTID.
at have haft Besvær med
at skaffe sig Maden.
Naar man saa to Ska-
rabæer trille afsted med
en Gødningkugle,eller naar
man saa dem i Færd med
at æde af en og samme
Kugle, har man i Almin-
delighed troet, at de to var
et Ægtepar; ja man har
endogsaa ment, at en Ska-
rabæ fløj afsted og hente-
de Kammerater til Hjælp,
hvis den havde haft det
Uheld, at dens Kugle ved
et eller andet Tilfælde kom
i Klemme eller sad fast,
saa den ikke ved egen
Kraft kunde trille Kuglen
videre. At hverken den
ene eller den anden af
disse Opfattelser er rigtig,
har Fabre godtgjort. Den
førstes Urigtighed har vi
allerede omtalt. Et Forsøg
af Fabre viser, hvorledes
heller ikke den anden — i
sig selv saa tiltalende —
Betragtning holder Stik.
Den viser tillige, at Ska-
rabæen meget godt paa egen Haand i det mindste forsøger at hjælpe sig under kri-
tiske Forhold. Naar Fabre fæstnede Kuglen paa Spidsen af en Pind, som han stak
fast i Jorden, prøvede Skarabæen først en Tid lang at puffe og skubbe til Pin-
den; og blev dette uden Resultat, forsøgte den at faa Kuglen løftet af Pinden ved
at rejse sig, saa højt den kunde, paa Bagbenene og puffe til med Bagkroppen.
Kunde den ikke naa højt nok op til at faa Kuglen gjort løs, lagde den Smaasten
hen under Pinden for at komme mere til Vejrs. Først, naar heller ikke det hjalp,
opgav den det hele, lod Kuglen blive siddende og fløj bort,-men den kom
aldrig tilbage med nogen »Kammerat«, der skulde hjælpe den ud over Vanskelig-