Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
329
FORTIDENS DRAGER — FLYVEØGLERNE
FLYVEØGLE (RHAMPHORHYNCHUS).
Ejendommelig- for denne Slægt er den lange Hale, der ender bladformig og har virket som en Styreaare.
paa nogen Maade kunde undværes. Den skarpe, sammentrykte Form, der karak-
teriserer den afbildede Kæmpeflyvers tyndskallede Kranium, har maaske bidraget
sit til at gøre det nemmere at kløve Lufthavet under Flugten. Efter de nøjagtigst
mulige Beregninger skal dette Dragevæsens Legeme, trods de syv Meters Vinge-
fang, kun have vejet højst femten Kilogram; saa det maa indrømmes, at Naturen
her har fejret en smuk Triumf paa Flyvemekanikens Omraade! Selvfølgelig, kan
man næsten sige, var Dyrets Hud blottet for alt, hvad der kunde minde om andre
Krybdyrs sædvanlige Panser af Skæl eller Skjolde; den var fuldstændig nøgen.
Samme Nøgenhed genfinder vi hos Flyveøglernes Vinger, der mest af alt minder
os om Flagermusvinger. Ligheden er dog ret overfladisk, idet kun een, til Gengæld
meget kraftig og stærkt forlænget Finger støttede Pterosauriernes Vinge. Som en
seglformig krummet Skærm, der kunde foldes sammen til Hvile og spiles ud til
Flugt, spændte Flyvehuden fra den lange, kloløse Yderfinger ind til Kropside og
Baglemmer, indtil Poterne, der var fri som hos Flagermusene. Hos Flyveøglerne
var imidlertid ogsaa Forhændernes øvrige Fingre fuldstændig fri og bar Kløer.
Lemmerne var altsaa tilpassede baade til Flugt og til klatrende og kravlende Be-
vægelser; derimod har Gangen hos disse Dyr, end sige den løbende Bevægelse,
sikkert været yderst mangelfuld; og i det mindste i denne Henseende blev Fuglene
utvivlsomt deres Overmænd.
Selve Flyvehuden kender vi som sagt saa nøje gennem Aftryk og Afstøbninger
i Skifere, særlig i de fine, litografiske Skifere fra Bayerns Juralag, at vi endogsaa
kan studere den tynde Hindes Længdefolder og Furer og dens traadfine Net af
42
Universets Undere.