Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
334
UNIVERSETS UNDERE
et slaaende Forsøg af Professor Lloyd Morgan. Han gav nogle unge Fasaner Føde,
der var tilsat med forskellige udehagelige kemiske og medicinske Ingredienser og
anbragte denne Føde paa Glasplader, hvorpaa der var malet orangegule og sorte
Striber, svarende til de afbildede Larvers Farvetegning. Resultatet blev meget snart,
at Fuglene ikke vilde have den ikke »forfalskede«, men gode og velsmagende Føde,
naar den serveredes dem paa de farvede Glasplader, og at de, første Gang Lar-
verne sattes for dem, betragtede dem med den største Mistro og neppe vilde røre
ved dem, end sige æde dem. De Fasaner, der ikke havde gennemgaaet det omtalte
Kursus i Farvelære, behandlede Larverne langt mindre ceremonielt, indtil ogsaa
de, belærte ved Erfaringen om deres ækle Smag, fik Forstaaelse af, at sorte og gule
Ringe betyder noget højst ubehageligt.
Til venstre for de stribede Larver viser en Gedehams samme Farvetegning, der
for Hunnens Vedkommende advarer mod det farlige Vaaben, den har i sin Gift-
braad. Naar ogsaa de vaabenløse Hanner har de samme Advarselsfarver og, under
Fare, anvender samme truende Bøjning af Bagkroppen som Hunnen, er dette en
Maskering eller Mimicry, svarende til de Forklædninger, hvorpaa der kendes saa
mange Eksempler blandt Dyrene, og som vi tidligere har berørt i dette Værk. Saa-
danne Maskeringer er især hyppige blandt tropiske Sommerfugle, hvor giftige eller
ildesmagende, ved Advarselsfarver beskyttede Arter efterlignes skuffende af helt
andre Arter, som i sig selv vilde være et kærkomment Bytte.
Den giftige meksikanske Øgle Heloderma foroven til højre og under den en
europæisk »Ildsalamander«., der udskiller en giftig eller i hvert Fald ubehagelig
Slim, og endelig den prægtigt farvede Giftslange forneden — en brasiliansk Koral-
slange er interessante Typer paa Advarselsfarvers Anvendelse ogsaa indenfor
Hvirveldyrenes Omraade. Det bør dog tilføjes, at selv saa straalende en Farveteg-
ning som Koralslangens af enkelte Forskere opfattes mere som almindelig Beskyt-
telsesfarve end som et specielt Advarselsmiddel. Kun et nøje, indtrængende Kend-
skab til eksotiske Dyreformers Livsforhold i deres Hjemstavns naturlige Omgivel-
ser kan afgøre Tvivlstilfælde om dette, og Begrebet »Advarselsfarver« er i det hele
endnu et Omraade, hvor Fremtidens Forskning har Gaader at afsløre.
NARHVALENS SPYD
'E'NHVER Hval er jo i og for sig et Eksempel paa »Universets Undere«; thi en
mere forunderlig Pattedyrform kan ikke godt tænkes; men alligevel er der
visse Hvalarter, som i endnu højere Grad end de øvrige forekommer os mærk-
værdige. Narhvalen er en af dem.
Saa længe den endnu er ung, kunde man antage den for en Delfinart af en
usædvanlig bleg Farve og desuden ejendommelig ved at være tandløs, idet de Tæn-
der, den har haft, mistes kort efter Fødslen. Men i Tidens Løb sker der — for
Hannens Vedkommende — en mærkelig Forandring i dens Udseende, idet Over-
læben gennembores af en mægtig, lige fremad rettet Stødtand, der kan blive om-
trent tre Meter lang, eller over Halvdelen af Legemets Længde. Ligesom hos Ele-
fanterne er Stødtanden en Fortand — her som Regel den venstre, — men den af-
viger fra alle andre kendte Tænder ved at være spiralformig snoet, som var den
udgaaet fra et Drejerværksted. Spiralen løber til venstre. Undtagelsesvis kan man
træffe et Eksemplar, der har to lige lange Stødtænder; men saadanne Tilfælde er