Universets Undere
1. Bind
Forfatter: J.O BØVING-PETERSEN
År: 1914
Forlag: GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG
Sted: KØBENHAVN OG KRISTIANIA
Sider: 522
UDK: 5 (02)
Populær Fremstilling efter det engelske Ori-
ginalværk ved J. O. BØVING-PETERSEN. Med
mange Illustrationer og farvetrykte Tavler
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
ADVARSELSFARVER OG STOPPESIGNALER HOS DYR
333
forskellige Slags Sommerfuglelarver. Den første Eksperimentator havde i Bur en
halv Snes forskellige Arter Smaafugle, som graadigt slugte alle de Larver, der
havde grønne eller brune Beskyttelsesfarver eller lignede Kviste; men derimod
rørte de ikke de stærkt brogede Larver, selv om disses Hud var nok saa glat og
blød og fri for stikkende Haar og Børster. En anden Biolog eksperimenterede med
nogle grønne Firben og med Frøer og Edderkopper og kom til samme Resultat.
Første Gang, Larver af en Stikkelsbærsommerfugl blev rakt ind til Frøerne, »sprang
disse frem imod dem og slikkede dem ivrig; men neppe havde de gjort det, før de
KORALSLANGE.
Dyrets lyse (røde) og sorte Ringe menes at virke som Advarselssignaler.
syntes at opdage deres Fejltagelse og sad med gabende Mund, rullende med Tun-
gen, indtil de var bievne de ækle Mundfulde kvit. Larverne var aabenbart ganske
ubeskadigede og krøb afsted saa vims som nogen Sinde«. — Senere har talrige
andre lignende Forsøg — særlig af den engelske Biolog Poulton — bekræftet Wal-
laces oprindelige Formodning, at vi i mange Sommerfuglelarvers grelle Farver har
Eksempler paa Advarselsmidlers Betydning og netop derved kan forklare os saa-
danne Larvers store Hyppighed.
Paa vor Farvetavle til denne Artikel har Kunstneren fremstillet en Række ty-
piske Advarselsfarver, hentede fra forskellige Egne af Jorden og indenfor forskel-
lige Dyregrupper. De gulstribede Sommerfuglelarver foroven paa Billedet synes
ganske vist ikke særlig iøjnefaldende, eftersom Planten, hvoraf de lever, ogsaa har
gule Blomster; men da de optræder flokkevis, ses de alligevel ofte paa lang Af-
stand, naar de sidder sammenhobede paa den Plante, de i Fællesskab afblader; og
deres Farvetegnings Betydning som Advarselsmiddel er desuden direkte paavist ved