Oversigt over vore Saltvandsfiskerier
I Nordsøen og Farvandene indenfor Skagen
Forfatter: C. F. Drechsel
År: 1890
Forlag: Axel E. Aamodt. Litografisk Etablissement & Bogtrykkeri
Sted: Kjøbenhavn
UDK: 639.2 Dre
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
34
Lovgivning.
Naar Fiskestimerne støde mod Raden følge de denne og gaa ind i Hovedet, hvorfra Størsteparten
ikke kommer ud igjen, idet den ved at vandre rundt i dette støder mod de smaa veel Indgangen anbragte
Arme (Vingerne) D og derved bringes til at søge over mod den modsatte lukkede Side af Garnet.
Enkelte Steder i Farvandene har man gjort Indgangen til Hovedet af Form som en Ruse, se Pl. VIII, for
derved at sikkre sig, at Fisken bliver i Garnet, og tillige har man gjort selve Hovedet en Del højere end
sædvanlig er Tilfældet, for at forhindre Lax og deslige Fiskearter fra at springe over Garnet. Saadanne
Bundgarn have i flere Retninger vist sig praktiske, men ere meget udsatte for Havari i stormende Vejr
paa Grund af deres store Højde over Vandet.
Pladsen for et Bundgarn kaldes et Bundgarnsstade.
Bundgarnet »røgtes« hver Dag, naar Vejrforholdene tillade det, undertiden, naar Fangsten er
rigelig, flere Gange om Dagen. Røgtningen foregaar fra Baad med mindst to Mand og udføres ved at
Garnet lettes op i Baaden fra den ene Ende af Hovedet henimod den modsatte, i hvilken da hele Fangsten
samles og optages. Under Røgtningen lader man Garnet gaa i Vandet igjen, efterhaanden som man haler
frem med Baaden, saa at man ikke har mere i dette end netop den Del, man ligger over.
Prisen for et Bundgarn varierer meget efter Størrelsen, men naar hist og her op til 1,500 Kr.
I Sundet bruges Benævnelser for hver enkelt Del af Bundgarnet, endog de forskjellige Pæle have
hver sin Benævnelse efter det Verdenshjørne, mod hvilke de staar og lign. En detailleret Beskrivelse
af et saadant Bundgarn, med Angivelse af de forskjellige Benævnelser paa de enkelte Dele, findes i
Cand. mag. Collins Afhandling om Fiskeriet i Humlebæk (»Nordisk Tidsskrift for Fiskeri«, II. Aargang, 1875).
I Limfjorden har fra gammel Tid existeret særegne Udsætningsmaader for Bundgarn, saaledes ved
de, Pl. VII, Fig. 4, viste Gaffelgarn, hvor der fra en almindelig Bundgarnsrad, b, Løberaden, gjennem
Aabninger, e, i denne udgaar Bundgarnsrade, d 'Hovedraden) til Siderne med Hoved for hver Ende. De
forreste af disse Hoveder kaldes Retgarn, c. de bageste Baggarn, f. Denne Besætningsmaade har fra
gammel Tiel været Gjenstand for Lovgivning, grundet paa at man har stillet saavel Ret- som Baggarn
i forskjellige Retninger med buet Rad, og derved hindret Sildens frie Gang til de forskjellige Garn. De
ældre Regler for Anbringelsen af Bundgarn i Limfjorden, ere gjentagne i Fiskeriloven af 1888. Herefter
skal et Bundgarnsstade udgjøre 42 Fv. i Længden (d. e. 36 Fv. Rad og 6 Fv. fra Indgangen, d, til
Hovedpælen, c, Pl. VII, Fig. 1), undtagen paa de Steder, hvor der ikke er Rum til mere end et Garn, i
hvilket Tilfælde det kan indrettes langt eller kort efter Stedets Situation og Vandets Beskaffenhed.
Besættelsen af et Bundgarnsstade kan ske saaledes:
a) med enkelt Besætning, Pl. VII, Fig. 2 & 3, under hvilken Udsætningsmaade Raden skal staa i Lænkens
rette Meed og Strækning (naar 2, 3 eller flere Bundgarn staa i lige Linie efter hinanden kaldes
det en Bundgarnslænke, og den lige Linie, i hvilke de skulle staa, angiver Lænkens Meed og Strækning)
tæt op til næste Bundgarns Hovedstæg (Stæg er den ældre Benævnelse paa Pæl).
b) med to Bundgarn, nemlig Retgarn og Baggarn, Pl. VII, Fig. 4, ved hvilken Besætningsmaade alle
Retgarns, c, Hovedstæg skulle sættes i Lænkernes rette Meed og Strækning, 42 Fv. fra hinanden,
og ingen videre Kastning maa ske (□: Hovedradene, cl, maa ikke danne en mindre Vinkel med
Løberaden, b) end at Baggarnet, f, kommer til at staa omtrent paa Siden af næste Retgarn. c, saa
tæt som Stæg og Stropper kunne fæstes.
c) endelig tillades det paa Fiskevandene Nørlaa og Østerland fremdeles at bruge clet dobbelte Bund-
garnssætteri med Gaffelgarn paa følgende Betingelser:
1) at Løberadene sættes i lige Linie i Lænkens rette Meed og Strækning,
2) at der mellem Garnene paa de hinanden tilstedende Lænker bliver et frit Lænkerum af mindst 20 Fv..
3) at Hovedraden, der forbinder Garnene, foruden disse har en Længde af 24 Fv., hvori dog
Forkortelse kan ske, naar det er nødvendigt for Tilvejebringelsen af den under 2) foreskrevne
Aabning mellem Garnene i Lænkerummet,
4) at paa Hovedraden ingen større Kastning maa finde Sted ud af ret Vinkel fra Løberaden end
i det Højeste 1 1/2 Kompasstreg,