Bidrag Til Bestemmelse Af Meteorologiske Elementers Perioder 1915
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
VALG AF UDJEVNINGSFORMEL.
97
For b2 er Fejlen i Retning af for svag Udjevning +-on, men da der efter
dette Element kommer a?j og som kræver store Variationsfaktorer, vil
der vise sig en saadan Fejl ved hvilken Udjevningsformel, vi end vælger.
For bb bliver Fejlen + -ooi og for <p endnu mindre. Denne Udjevning kan
herefter ikke forkastes som værende for svag, medens det erindres, at den
er noget, men ikke meget, for stærk.
Vi vil dernæst gaa ud fra Skema (D), hvorved vi kan opnaa at faa en
Udjevning, der paa intet Punkt er for stærk. Af Tabel 2, Side 85, ser vi
straks, at det er nødvendigt at tage et Korrektionsled med, og lægger vi
ogsaa her særlig Mærke til bz med (7 =-97, vil det ses, at der kan blive
Tale om at tage v lig med 8 eller maaske 9 eller 10. Vi ønsker imidlertid
denne Gang at være paa den sikre Side, og vi tager derfor v — 8. Af Tabel 6
ses det da, at vi for de store Elementers Vedkommende overalt har Gp^p>G,
og den hertil svarende Udjevning er altsaa ikke for stærk. Vi skal derefter
se, om den skulde være for svag. Elementet b2 og dets særlige Stilling har
vi tidligere omtalt, og med Hensyn til a6 og bG er Udjevningsformlen ogsaa
tilfredsstillende, eftersom vi har i<Z.G. Tilbage staar og b~0, hvor Fej-
lene i Retning af for svag Udjevning bliver henholdsvis +-o°i og +-003,
hvilket senere viser sig at være smaa Størrelser i Forhold til Fejlen paa den
udjevnede Værdi. Og ved at betragte Rækken af Variationsfaktorer vil man
kunne indse, at naar man vil have en Formel, der paa intet Punkt giver for
stærk Udjevning, vil man ikke kunne finde nogen, der overfor de smaa Led
giver en væsentlig stærkere Udjevning end den, vi kan opnaa med den
undersøgte Udjevningsformel.
Elementet b±, der har G=-6 og altsaa tilfældigvis ligger paa Grænsen
mellem de store og de smaa Elementer, er ikke hidtil omtalt. Vil man hen-
regne det til de store Elementer, er Resultatet tilfredsstillende for begge de
undersøgte Formlers Vedkommende, og vil man henregne det til de smaa
Elementer, bliver Fejlene i Retning af for svag Udjevning henholdsvis + • 002
og + • 006.
Vi har kun betragtet 12 af de 23 Elementer, som kan beregnes, men
man tør forudsætte, at de øvrige alle er smaa, og at det derfor er rigtigt
at kaste dem bort. Skulde denne Forudsætning imidlertid være urigtig, vil
man blive gjort opmærksom herpaa, naar man efter Regningens Udførelse
undersøger Differenserne mellem de givne og de udjevnede Værdier. Vi har
nemlig almindeligt
og alt, hvad der kastes bort af de enkelte Led, genfindes derfor i disse
Differenser, hvor en Fejl af Betydning i den antydede Retning vil gøre sig
bemærket som en paafaldende »Gang«.
I Fig. 14 er de to undersøgte Udjevningsformler repræsenteret ved
deres Variationsfaktorer, der er fremstillet som kontinuerte Funktioner af p.
7