Verdens Udviklingen
Forfatter: Vilhelm Rasmussen
År: 1903
Forlag: DET NORDISKE FORLAG
Sted: KØBENHAVN
Sider: 553
UDK: 5
KØBENHAVN
DET NORDISKE FORLAG
ERNST BOJESEN
1903-4
H. H. THIELES BOGTRYKKERI
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
KARAKTERFORANDRINGER OG DARWINISMEN
Arter, opstaaede ved Karakterforandringer, end med dem,
der tænkes tilblevne ved Udvælgelse blandt Individer,
der kun er forskellige ved deres Afvigelighed. Karakter-
forandringerne giver med ett Slag den nye Art. Udvælgel-
sen foregaar derfor imellem Arter, den oprindelige, Stam-
formen, og den eller de afledede. Udvælgelsen er derfor
heller ikke nogen Hindring for, at unyttige eller endog
skadelige Organer findes hos den sejrende Art. Naar blot
denne i sin Helhed er den gunstigst udrustede i Konkur-
rencen om Livsgoderne, gaar den af med Sejren.
Naturens Udvælgelse er lige saa lidt Aarsag i, at der
opstaar Karakterforandringer, som i, at der findes Afvige-
lighed. Først naar der er foregaaet en Karakterforandring,
kan Udvælgelsen tage fat og bestemme, hvilken Art, den
gamle eller de ny, der gaar af med Sejren. Der maa selv-
følgelig være Noget at vælge imellem, før der kan vælges.
Derfor kan Naturens Udvælgelse overhovedet aldrig
frembringe Forskelligheder. Den kan derimod afgøre,
hvilken af to eksisterende Organismer, der er den stær-
keste i Konkurrencen.
Naturens Udvælgelse er aldrig Aarsag i, at der dannes
nye Egenskaber hos Organismer. Men den er, i ethvert
Fald medbestemmende, Aarsag i, at nogle Egenskaber
giver en Organisme Eksistensbetingelser, medens andre
er til Hinder for en Organismes Trivsel.
D ar tv in selv kendte godt de lejlighedsvis stedfindende
Karakterforandringer-, og i de første Udgaver al sin Bog
Arternes Oprindelse var han tilbøjelig til at mene, at de
leverede Naturens Udvælgelse det Materiale, hvoriblandt
der blev truffet Valg. Senere svingede Darwin mere og
mere over imod den Antagelse, at det var Afvigeligheden,
der spillede Hovedrollen. Og et klart Standpunkt tog han
aldrig i dette Spørgsmaal. Men det er rimeligt nok; ti
paa Darwins Tid kendte man ikke den skarpe Forskel,
der er paa Afvigelighed og Karakterforandring. Man vidste
bl. a. ikke, at Karakterforandringer kan være konstante,
saa at der altsaa straks er opstaaet en ny, livskraftig Art,
naar Karakterforandringen er indtruffen, og den ændrede
506