Dampmaskinens Historie
Forfatter: Karl Schmidt
År: 1874
Forlag: Hempelske Bohandels Forlag
Sted: Odense
Sider: 347
UDK: 621.1 Gl.
DOI: 10.48563/dtu-0000269
Emne: Trykt i Fyens Stiftsbogtrykkeri hos J. C. Dreyer
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
128
Dampskibene.
og drive den rundt, medens den anden Række
vil løbe forbi uden at tage imod.
Ser man nu rigtig alle disse Indretninger
efter, saa maa man tilstaa, at Jouffroy har lagt
en ualmindelig Dygtighed for Dagen i saa vel
at benytte de mekaniske Hjælpemidler, der
overhovedet stod til Raadighed paa lians Tid,
og man faar det Indtryk, at han har været en
Mand, der har stillet sig Problemet alvorlig
for Øje og ikke sparet Tid og Flid paa at faa
det løst. Saamegen større Medfølelse faar man
da ogsaa for ham, naar man horer, at han
trods alt dette og trods den Kjendsgjerning,
at det virkelig viste sig brugbart, dog intet
fik ud deraf. Men vi skulle ikke foregribe Be-
givenhedernes Gang, vi vende atter tilbage til
hans første Forsøg med denne nye Baad for
at se, hvorledes de gik.
Det var paa Saonefloden disse Forsag an-
stilledes, og det med det mest afgjorte Held.
Fra Lyon gik Farten frem og tilbage flere Gange,
med Strømmen og mod Strømmen, bestandig
med heldigt Udfald; Tusinder af Tilskuere saa
til og forundrede sig liojlig over, at den ko-
lossale Baad kunde bevæge sig, uden at man
saa saameget som en eneste Mand paa Dækket,
ja uden at man overhovedet saa det Princip,
der fik Hjulene til at klapre rundt. Den 15de
Juli 1783 foretoges i over ti tusinde Menne-
skers Nærværelse en Prøvefart for Lyonner-
Akademiets Medlemmer, og Baaden gik stolt
imod Strømmen, som den Dag endda var ual-
mindelig stærk. En retslig verificeret Attest
blev i den Anledning udstedt af Akademiet.
Hvad var da Grunden til, at alt dette gik
i Glemme? Et Sammentræf af mangfoldige
Omstændigheder.
Jouffroy var ikke i Besiddelse af store
Midler; meget havde han sat til paa sine for-
skjellige Forsøg, hvad der var igjen, var aldeles
utilstrækkeligt til derfor at bringe Sagen videre
frem. Skulde den altsaa faa Fremgang, saa
maatte andre lægge Kapitalen til, og lian tviv-
lede ikke om, at der efter det Held, han havde
havt, vilde findes Folk, som turde vove noget
paa ham. Hans Bestræbelse gik da ud paa at
stifte et Interessentskab, som skulde oprette en
regelmæssig Dampskibstransport paa Saonen,
derhos naturligvis give Midler til Forsøg over
yderligere Forbedringer, og hvad det først og
fremmest gjaldt om, skaffe en ny Baad bygget,
siden den, der forelaa, var aldeles ude af Stand
til at bruges til nogensomhelst sværere Tjeneste,
og det baade hvad den selv og hvad Maskinen
angik. Den var nemlig i et og alt et Godt-
kjøbsarbejde, tømret sammen af Fyrrebrædder,
der naturligvis ikke kunde holde noget ud;
dertil kom endnu, at Kjedlen, som vel var for-
færdiget i et større Værksted i Lyon, men
derfor alt andet end god, saasom man dengang
endnu aldeles ikke kjendte noget til Kjeclel-
arbejde, — den var gaaet itu og maatte nødven-
digvis erstattes af en ny, naar der skulde være
Tale om alvorligt Arbejde.
Der var altsaa for dem, som kunde have
Lyst til at træde i Forbindelse med ham, lige
strax ikke saa faa Udgifter at afholde, og det
vilde man ikke gaa inel paa, førend lian havde
skaffet sig Patent og Privilegium. Sporgsmaalet
laa cla for ham deri, om han kunde erholde det.
Han henvendte sig i den Anledning til Ca-
lonne, der, som man ved, var bleven Minister i
1783, en aandrig og fin Hofmanel, men en Mand
uden Grundsætninger, letsindig og upaalidelig.
Calonne vilde aldeles ikke hore Tale om den
Sag, førend han fik fyldestgørende Bevis for,
at her virkelig forelaa noget nyt; at man rig-
tignok aldrig nogensinde havde set saadant
noget før, det var ham ikke nok, han vilde
have en Erklæring fra Akademiet, og det vel
at mærke Pariserakademiet; hvad man i Lyon
havde attesteret, det tog han intet Hensyn til.
Saa fik da Pariserakademiet fat i Sagen
og gik om mulig endnu videre end Ministeren,
idet det ikke blot paatog sig at undersøge Op-
finderkravets Berettigelse, men ogsaa at afgive