Dampmaskinens Historie
Forfatter: Karl Schmidt
År: 1874
Forlag: Hempelske Bohandels Forlag
Sted: Odense
Sider: 347
UDK: 621.1 Gl.
DOI: 10.48563/dtu-0000269
Emne: Trykt i Fyens Stiftsbogtrykkeri hos J. C. Dreyer
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
166
Dampskibene,
en Vifte, og derefter hales indenbords, naar
man fandt det for godt, og atter igjen lægges
udenbords, naar man ønskede det. Skibet selv
tik Navnet Savannah efter den By, hvor Bhe-
deriet hørte hjemme.
Den 26de Maj afsejlede det da altsaa og
brugte 25 Dage om at gaa til Liverpool, men
af disse 25 Dage havde Maskinen dog kun ar-
bejdet i 18; i de øvrige havde Sejlene gjort
Tjeneste. Man var nemlig midt i Atlanter-
havet bleven ængstelig for, at Kullene skulde
slippe op, og havde derfor halet Hjulene ind;
først da man atter nærmede sig Land, havde
man sat Dampen op igjen.
Det vakte naturligvis en uhyre Sensation i
England, da man hørte, at Skibet var gaaet
over Atlanterhavet, og det forstaar sig af sig
selv, at Kaptajnen var Gjenstand for almindelig
Hyldest baade der og overalt, livor han paa
Skibets videre Rejse til St. Petersborg kom
hen. I Kjebenhavn foranstaltede man Lystture
ud til Skibet og beundrede i høj Grad dets
komfortable Indretning, i St. Petersborg gik
endog Kejseren ombord og lod sig alt forevise og
forklare paa det nøjeste, og som Tegn paa sin
allerhøjeste Tilfredshed og Agtelse skjænkecle
han Skibet to fortrinlige Kjættinger, forarbejdede
i de russiske Marineværksteder.
Trods alt dette blev clog Savannahs Rejse
kun en Prøvetur, og den kom aldrig til at
gjøre flere Farter over Atlanterhavet; Tanken
var kommen for tidlig frem, man vovede endnu
ikke at bryde med det gamle, man fik baacle
nu og langt senere ad Beregningens Vej ud,
at det ikke kunde blive til noget, kort sagt,
der maatte gaa lang Tid endnu, inden man
definitivt turde og vilde indlade sig paa et
saaclant Foretagende igjen. Savannah mistede
derfor sin Maskine, da den kom hjem, og gjorde
fra nu af kun Tjeneste som Sejlskib; den stran-
dede senere paa Kysten af Long-Island. —
Man vil let kunne forstaa, at det Sporgs-
maal, der her beskjæftiger os, og som man vel
foreløbig opgav, men derfor naturligvis ingen-
sinde tabte af Syne, at det, sige vi, maatte
fremkalde en ovennaade livlig Meningsudvexling
og blive Gjenstand for en saa meget hidsigere
Debat, som det greb ind i cle mest modstridende
Interesser. Det var konstateret, at Savannah
havde gjort Rejsen 6 Dage hurtigere end Sejl-
skibene i Reglen gjorde den; det Faktum havde
man at gaa ud fra, og det blev naturligvis
altid holdt frem af dem, der talte for Sagen,
dem, som, havde Interesse af at faa den sat i
Scene. Af dem var der mange; først alle
Maskinkonstruktererne, dernæst Kulmineej erne,
Jernhandlerne og tildels Skibsbyggerne, forsaa-
vidt som de haabede paa et Opsving af den
oversøiske Sejlads og derved paa flere og større
Bestillinger, endelig alle cle mange, der havde
Fordel at vente af Leverancer til Maskinerne.
Imod dem stod Somændene, de rigtige i den
gamle Navigation*oplærte Sofolk af alle Klasser,
Sejlmagerne og de Rhedere, der sad med Skibe
paa Haanden og havde Kapitaler staaende i
dem, og som altsaa frygtede for Konkurrencen
med de nye, mere hurtigsejlende Rivaler, — og
endelig mellem begge Parter de Kapitalister,
der dog til syvende og sidst skulde afgj-øre
Sporgsmaalet ved at lægge Pengene til, og som
mi fik -Ørene tudede fulde af cle andre, der
hver for sig rykkede frem med alle de til deres
Raadighed staaende Grunde.
Jo længere Tid der gik, og jo flere Erfa-
ringer der altsaa indhentedes om Dampskibenes
Sødygtiglied, desto ivrigere blev Debatten, og
det var et væsenligt Moment i clen, at først
et engelsk Skib i 1825. gik fra Falmouth til
Calcutta i 47 Dage og kort efter et hollandsk
fra Amsterdam til Curasao, begge med vexel-
vis Benyttelse af Sejl og Damp. Der frem-
førtes herimod af Modstanderne, at for det
første havde intet af Skibene udelukkende be-
tjent sig af Dampkraften og for det andet havde
de- kunnet lægge bi ved clet gode Haabs For-
bjerg, medens det var umuligt at stoppe op