Dampmaskinens Historie
Forfatter: Karl Schmidt
År: 1874
Forlag: Hempelske Bohandels Forlag
Sted: Odense
Sider: 347
UDK: 621.1 Gl.
DOI: 10.48563/dtu-0000269
Emne: Trykt i Fyens Stiftsbogtrykkeri hos J. C. Dreyer
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
168
Dampskibene.
mindskes. Af Hensyn til Kjedlens Bogkanaler,
som let forstoppes, liar man desuden i rum So
den Ulempe, at man maa stoppe op for at
rense dem; man maa lade Kjedlen afkjoles,
„hvortil medgaar mindst 24 Timer; for siden
at faa Dampen op, anvendes en vis Del Brænd-
sel, i Gjennemsnit saameget, som vilde kræves
for at komme 15 engelske (3| danske) Mil
fremad. “
„Alle disse Omstændigheder virke til at
afkorte den Længde, som i det praktiske en
uafbrudt Dampskibsrejse vil have.“ Men en
endnu langt betydeligere Hindring ligger i selve
Brændselet, i den Omstændighed, at det op-
tager en saa særdeles stor Del af Skibets Plads,
og altsaa reducerer Lastrummet, som er det,
der betaler Sejladsen. Han gjennemgaar ud-
førlig de Opgørelser, der foreligge, og kommer
til det Resultat, at der i de bedste bekjendte
Skibe maa forbruges 2T% Tons Kul pr. Hestekraft
paa en Rejse af 800 Miles Længde, som er
Afstanden mellem Liverpool, — der er det
rimeligste Udgangspunkt, — og New-York, og
da dertil desuden maa regnes omtrent 12 Pro-
cent til Brug i Nodstilfælde, saa stiger dette
Beløb altsaa til 2| Tons pr. Hestekraft. „Give
vi altsaa Skibet 220 Hestes Kraft, gjare dets
Drægtighed 807 Tons, saaledes som Forholdet
er ved et af de fortrinligste Dampskibe Medea,
tilhørende den engelske Orlogsmarine, saa ville
de fornødne Kul indtage 530 Tons, selve Ma-
skinen 220 Tons, eller ialt 750 Tons; der er
saaledes kun 57 Tons levnede til Gods, Passa-
gerer, Mandskab og Provisioner/4 Det vilde
ikke hjælpe noget, om man for at faa mere
Lastrum gjorde Skibet større, thi i samme
Grad, som det skete, vilde ogsaa Rummet
til Maskineri og Brændsel forøges, og Resul-
tatet er da altsaa det, at der „for Tiden kun
or ugunstige Udsigter til at oprette en uafbrudt
Dampsejlads mellem Storbrittanien og New-
York, ... og kan den overhovedet oprettes, saa
maa den næsten udelukkende indskrænkes til
at transportere Passagerer og lette Varer, som
kunne betale for en hurtig Overfart/4 Ogsaa
han kan derfor ikke se andet, end at Fartens
Længde maa indskrænkes til det mest mulige,
f. Ex. fra Vestkysten af Irland til Halifax i
Ny-Skotland; eller fra Lissabon eller Oporto
til de azoriske -Øer og derfra til New-York;
„et Dampskib kunde hertil have de fornødne
Kul inde og endda faa et klækkeligt Rum til
Passagerer og Gods.“
Hvor meget eller hvor lidt der nu ligger
i disse Udtalelser, behøver ikke her at drøftes,
da jo Erfaringen har lært, at det, de gaa ud
paa at vise som praktisk uudførligt, er bleven
udført, og det endog i langt større Maalestok,
end man dengang tænkte paa; vi have anført
dem, forat man kan se, hvad man mente om
Sagen, hvor stor Mistillid, Theoretikerne havde
til den, og hvor meget Forsigtighed blev an-
befalet. Man kan deraf gjore sig et Begreb
om Anskuelserne, og man kan navnlig deraf se,
at naar der trods alle disse Grunde, som — clet
gjentage vi, — ikke blot fremsattes af fødte
Modstandere, men af Mæncl, der selv stode
uafhængige i Sagen, og hvis almindelig aner-
kendte Dygtighed maatte give deres Meninger
forøget Vægt, at naar der, sige vi, trods alt
dette endda vovedes et Forsøg, saa maatte det
være dristige Spekulanter og driftige Folk, der
havde Mod til at tage fat paa den Sag, og
endog sætte den i Scene i en saadan Maale-
stok, som clet skete. Men det er nu engang
saaledes, at den britiske Foretagelsesaand, naar
den først har faaet fat paa et Spørgsmaal, ikke
slipper det igjen, førend det er forsøgt, om
der saa tales og skrives nok saa meget om dot
umulige i at gjennemføre clet. Der er jo dog
noppe nogen saa vild Spekulation, noget saa
halsbrækkende Foretagende, at det ikke altid
finder nogle Tilhængere og Understottere i Eng-
land, — og det gik da ogsaa dette Spørgsmaal
saaledes. Medens de lærde skrev Afhandlinger,
medens Srøiændene tordnede mod de nye Kon-