Dampmaskinens Historie
Forfatter: Karl Schmidt
År: 1874
Forlag: Hempelske Bohandels Forlag
Sted: Odense
Sider: 347
UDK: 621.1 Gl.
DOI: 10.48563/dtu-0000269
Emne: Trykt i Fyens Stiftsbogtrykkeri hos J. C. Dreyer
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
184
Dampskibene.
Gallowoy, som imidlertid solgte sit Patent
til Morgan, der bragte det frem først i Tre-
diverne. Det er afbildet i Figur 106, og Ind-
retningen er den, at Skovlerne a, a ere bevæge-
lige omkring horizontale Axler paa de udover
Hjulringen forlængede og bøjede Radier B, B,
der paa sædvanlig Maade ere fæstede til Navet
A. Hver Skovle er paa Bagsiden forsynet med
en Vægtstang b, der igjen ved en Styrestang C
er forbunden med et Nav M, som kan dreje
sig om en fra Hjulkassens indvendige Side ud-
staaende Bolt, der sidder noget foran og noget
højere end Hjulaxlens Centrum. Gaar da Hjulet
rundt, saa tvinges Skovlerne til at dreje sig om
deres Axler, og den excentriske Stilling af
Navet M gjor, at de noget nær vedblive at
holde sig lodretstillede fra det øjeblik, de sæn-
kes i Vandet, indtil de atter trækkes ud af det.
At Morgans Hjul foruden at være meget mere
kompliceret end det almindelige tillige er langt
tungere og langt kostbarere, er kun en Grund
mere til at holde sig til dette. — En lignende
Konstruktion har været foreslaaet af Cavé.
Da det ikke saa sjelden hænder, at et
Dampskib vil benytte sine Sejl i Stedet for at
lade sig drive frem af Dampkraften, er det
ønskeligt i saa Tilfælde at kunne udløse Hju-
lene fra deres Forbindelse med Maskinaxlen,
forat de frit kunne løbe rundt og altsaa udøve
saa ringe en Modstand mod Bevægelsen som
muligt. Der har i den Hensigt været foreslaaet
forskj ellige Fremgangsmaader, af hvilke her
skal nævnes Braithwaite’s. Paa Enden af
Hjulaxlen b, Figur 107—8, fastkiler han en
Støbejernsskive a, udenom hvilken han lægger
en Smedejernsring c. Denne Ring kan, saa-
længe ingen særlig Disposition træffes, glide
paa Omkredsen af a; men indlægger man mel-
lem a og Eingen Metalklodsen e og slaar den
i Figur 107 over Bogstavet e afbildede Kile
ind, saa presses e saa fast mod Skiven a, at
den ene ikke kan rotere uden at tage den anden
med sig. Ved d er i et Fremspring paa Rin-
gen udboret et Hul, hvori Krumtappen fra
Mellemaxlen stikkes ind (Figur 108), og naar
Fig: 107.
Fig. 108.
da Kilen er drevet fast, vil Krumtappen tage
baade Eingen og Hjulet a med sig og drive
Skovlhjulet rundt. Men slaaes Kilen ud, saa
løsnes Forbindelsen mellem Hjulet og Ringen,
og Skovlhjulet kan da frit gaa rundt med den
til dets Axel fæstede Skive, der nu roterer
inden i Eingen. Man indser, at Apparatet er
baseret paa, at Klodsen e skal presses over-
ordenlig stærkt mod Omkredsen af Hjulet a,
forat Eingen ikke skal glide paa dette, naar
Maskinen sættes i Gang.
Skjondt Anvendelsen af Skovlhjulet natur-
ligvis medfører ganske anderledes Fordele, end
de føromtalte ældre Fremdrivningsapparater,
maa man dog ikke paa nogen Maade tro, at
det derfor er fri for Ulemper; tvertimod, der
er endog adskillige, og det Ulemper, der ere
saameget føleligere, som de netop allerlettest
vise sig, naar man allermest kunde trænge til
den fulde Benyttelse af Dampkraften, nemlig
naar man er paa rum Se. Det er jo da f. Ex.
bekjendt nok, at Stormen kan kaste Skibet saa
langt om paa Siden,’ at det ene Hjul kommer
helt oven Vande og altsaa løber blindt. Sker
det med kortere Mellemrum, saa lider Maskinen
paa Grund af den afvexlende mer eller mindre
store Modstand en Række Stød, som ere ab-
solut skadelige for den, og løber det blindt i
længere Tid, saa bliver man af den Grund