Dampmaskinens Historie
Forfatter: Karl Schmidt
År: 1874
Forlag: Hempelske Bohandels Forlag
Sted: Odense
Sider: 347
UDK: 621.1 Gl.
DOI: 10.48563/dtu-0000269
Emne: Trykt i Fyens Stiftsbogtrykkeri hos J. C. Dreyer
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
222 Lokomotivet og Jernbanerne.
løbe lige ind til Magasinerne og lade og losse,
hvorved alle Omladningsomkostninger sparedes.
Dermed er naturligvis ikke paa nogen Maade
Meningen den, at Banen ikke ogsaa kom til at
tage en betydelig Del i Godstransporten; tvært-
imod, den fik snart en Godsbefordring af indtil
1000 Tons pr. Dag, men Opsvinget kom først
og i størst Maalestok i Personbefordringen. —
Resultatet var altsaa i det hele taget godt,
Banen betalte sig; den gav to Aar efter Aab-
ningen 10 pCt. Udbytte, dens Aktier stod i
120, — kort sagt, den arbejdede med en For-
del, hvis Falge naturligen blev, at der inden
overmaade kort Tid var gaaet, fremkom Planer
til Oprettelsen af andre Banestrækninger.
Vi anføre saaledes, at London-Birmingham
Banen allerede blev indviet to Aar efter, 1832,
og at Robert Peel i 1834 højt og lydeligt tog
Ordet for at lægge en Skinnevej fra den ene
Ende af de forenede Kongeriger til den anden.
Fra 1832 til 1836 fuldførtes da ogsaa over
500 engelske Mil Banestrækning, medens sam-
tidig omtrent lige saa mange Mil vare under
Arbejde.
Og dog maa man endelig ikke tro, at der
ikke var Modstand imod alt dette, at ikke
baade Egennytte og Uvidenhed ogsaa her søgte
at trænge sig frem, som i alle andre Spørgs-
maal, der bringe store Forandringer i det til-
vante. Det følger da saaledes af sig selv, at
Kanalejerne og Postholderne talte vidt og bredt
imod de nye Forbindelser; men det var ikke
nok — Indvendinger og Bevisligheder af enhver
Art var naturligvis ogsaa her paafærde selv fra
dem, der intet kjendte til Sagen, og forst paa
Listen blandt disse stod da igjen alt, hvad der
borte ind under Begrebet Fare, Fare for Spræng-
ning af Kjedlerne, Fare for at Rogen skulde
ødelægge Vegetationen, Fare for at Gnisterne
fra Skorstenen skulde fremkalde Ildsvaade, Fare
endelig for, at det hele skulde være en stor
Svindel, at Aktionærerne skulde tabe deres
Penge i Kampen med Kanalejerne o. s. v.
Slgøndt nu det meste af dette var Ting,
der alt tidligere vare slaaede til Jorden af
Dampskibene, mod livem de samme Indvendinger
vare gjorte, saa kom de dog her atter frem,
støttede endog af flere Parlamentsmedlemmer,
der enten ikke vilde eller ikke kunde se det
fortjenstlige i alt dette nye. Rent tilfældige
Omstændigheder kom ogsaa med, f. Ex. at
Statssekretæren for de udenlandske Anliggender
Hu ski s s o n blev kvæstet ved Aabningen af
Manchester-Liverpool Banen, hvor han var til-
stede sammen med Hertugen af Wellington,
et Uheld, som affødte, at Hertugen for sin
Person erklærede, at han ikke vilde sætte sine
Fødder paa en Jernbane, hvilket han ogsaa
holdt lige til i 1842, da Erfaringen havde vist,
at man ustraffet kunde gjøre det. Man indser
imidlertid let, at ikke alene en saadan Mands
Udsagn, men ogsaa det, at han gjorde det for-
nemt at holde sig fra Banekørselen*), maatte
bidrage til at offenlige Personer, der gjerne
vilde tage sig ud, kunde komme med Mis-
tillidsvota mod de nye Kjoretøjer, — og kort
og godt, man stred fra de mest forskjellige
Sider imod med den største Iver, saalænge som
muligt.
Dampbefordringens øjensynlige Overlegen-
hed over alle andre endte dog naturligvis med
den mest afgjorte Sejr, saa at Banelinierne
trods al Modstand hurtig blomstrede frem. Og
her er det Robert Stephenson, der har
knyttet sit Navn til Anlæget af de aller fleste
engelske Jernbaner, idet han som Overingeniør
har ledet Arbejderne. Han har gjort det med
en Dygtighed, der har skaffet ham et verdens-
berømt Navn, og med en Ihærdighed, der
har levnet ham Tid. til desuden at befatte
sig med lignende Anlæg i de fleste andre
Lande.
Totallængden af Jernbanelinierne i Stor-
brittanien og Irland var i 1857 godt 1800
*) Dronning Victoria rejste ferste Gang paa Jernbane i 1843.