Elektriciteten
NYASTE UPPFINNINGAR OCH FORSKNINGAR
Forfatter: G. R. DAHLANDER
År: 1901
Forlag: Albert Bonniers förlag
Sted: STOCKHOLM
Sider: 296
UDK: 5378
Emne: svensk
FRAMSTÄLDA
AF
G. R. DAHLANDER,
Professor vid Tekniska Högskolan.
ETT SUPPLEMENT TILL FÖRFI:S FÖRUT (ÅR 1893) UTGIFNA BOK
i samma Ämne:
ELEKTRICITETEN OCH DESS FÖRNÄMSTA TEKNISKA TILLÄMPNINGAR o. s. v.
MED 194 FIGURER I TEXTEN.
Søgning i bogen
Den bedste måde at søge i bogen er ved at downloade PDF'en og søge i den.
Derved får du fremhævet ordene visuelt direkte på billedet af siden.
Digitaliseret bog
Bogens tekst er maskinlæst, så der kan være en del fejl og mangler.
158
LIKSTRÖMSDYNAMOS OCH MOTORERS KONSTRUKTION.
Vid vissa dynamomaskiner, afsedda för ett växlande antal
båglampor i serie, hvilka således böra äga föränderlig poten-
tial men konstant ström, begagnas en automatisk anordning
hvarmed borstarna flyttas framåt vid en ringa tillväxt hos
strömmen samt bakåt, om denna något aftager. Härigenom
kommer att aftaga eller förökas, när 11 förökas eller aftager.
Vi vilja till slut anmärka, att armatur-reaktionen icke
medför effektförlust pä annat sätt, än hvad som föranledes
af att maskinen måste tagas större eller förses med särskilda
anordningar för att motväga den nedsättning i spänning den
föranleder, således indirekt.
65. Effektförluster vid likström sdynamos. — Förutom
den genom armatur-reaktionen uppkommande spänningsför-
lusten, som vi i det föregående tagit i betraktande och som
beräknas till vid pass 2 å 4 % vid truminduktorer och 4 å 8 %
vid ringinduktorer, gifves det åtskilliga andra orsaker, som för-
svaga dessa maskiners verkan, och som vi nu skola taga i
betraktande.
Foucaultska strömmar är en vanlig orsak till effektförlust.
Det är förnämligast i induktorns järnkärna, som dessa ström-
mar alstras genom induktion frän elektromagneterna, och
såsom bekant förebygger man denna förlust genom att samman-
sätta järnkärnan af tunna järnbleck. Blecken isoleras från
hvarandra vanligen genom papper eller ock genom ytans
oxidering eller bestrykning. Användandet af järntrådar vid
hopsättning af järnkärnan anses numera ofördelaktigt, emedan
magnetiseringen för mycket försvagas. Men äfven i polskorna
induceras sådana strömmar genom de kraftlinier, som utgå
från induktorn, i synnerhet om dennas järnkärna är tandad,
i hvilket fall kraftlinierna förnämligast samlas vid tändernas
nära polytan kommande ändar. För att försvaga de då upp-
kommande strömmarna och den af dem härrörande förlusten
i effekt, hvilken visar sig genom tändernas och polskornas
upphettning, göras tänderna smala och höga samt anbringas
nära intill hvarandra. Med andra ord: deras mellanrum blifva
djupa och trånga. Äfven begagnas nedåt utvidgade och upp-
till helt smala mellanrum eller efter Jonas ~Wenströms metod
hål i järnkärnan för trådarnas införande eller ock utskär-
ningar, hvilka tillslutas med ett lager af upplindad järntråd.
Men jämväl i induktorns ledningar kunna sådana strömmar
uppkomma, i synnerhet om järnkärnan är glatt och ledningen
utgöres af grofva kopparstänger. Vid tandad järnkärna är
denna olägenhet mindre, emedan kraftlinierna här förnämligast
genomgå tänderna och blott till en mindre del mellanrummen,
i hvilka trådarna anbringas. Genom att sammansätta led-